Справа № 380/1096/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року

справа №380/1096/23

провадження № П/380/1110/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява (а.с.1-6) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник адвокат Куспись Є. А., до Державної служби України з безпеки на транспорті, відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, просить суд: - визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.07.2022 № 334851, прийняту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті вимушено сплачений адміністративно-господарський штраф у сумі 19129 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано такими обставинами: у другій половині листопада 2022 року ФОП ОСОБА_1 дізнався про відкриття щодо нього виконавчого провадження № 58664336 на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 334851 від 13.07.2022 (порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Вказує, що 09.02.2022 року на автошляху Київ-Чоп км. 610 працівники Державної служби України з безпеки на транспорті його не зупиняли, факт відсутності документів не встановлювали. Звертає увагу суду, що імовірне правопорушення виявлено відповідачем 09.02.2022, а справу розглянуто 13.07.2022, тобто з пропуском двомісячного строку, визначеного пунктом 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567. Зазначає, що відповідач не викликав ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи про накладення штрафу і тим самим позбавив позивача можливості надати пояснення та докази, що дозволили б суб`єкту владних повноважень правильно встановити обставини справи. Крім того, у постанові № 334851 зазначена недійсна адреса місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 , тому він дізнався про існування оскарженого рішення із запізненням, вже після відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу.

Відповідач позов не визнає. Представниця відповідача подала відзив на позовну заяву (а.с.24-38) , просить суд відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі та повідомляє такі обставини: підчас проведення 09.02.2021 рейдової перевірки вантажного автомобіля, що належить позивачу, встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу у водія відсутня особиста картка водія у слоті тахографа та відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за поточний день 09.02.2022 та попередні 28 днів, а також за вказаний період у водія відсутній бланк підтвердження діяльності, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Звертає увагу суду, що водій у поясненнях не зазначив, як здійснюється фіксування його режиму праці та відпочинку. При цьому, чиним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Суб`єкту господарювання двічі завчасно надсилали запрошення на розгляд його справи на дві відомі відповідачу адреси: 1) зареєстроване місцезнаходження ФОП ( АДРЕСА_1 ), конверти повернуто поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та на інше відоме Укртрансбезпеці місцезнаходження перевізника (Львівська обл., м.Стрий, вул. Успенська, 33/20), конверти з цієї адреси не поверталися. Постанова про накладення штрафу була скерована на другу адресу та повернута поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представниця відповідача зазначає, що адміністративно-господарські санкції були застосовані в межах встановленого законом (частина перша статті 250 Господарського кодексу України) шестимісячного строку, що обчислюється з дня виявлення порушення; перевищення встановленого Порядком № 1567 двомісячного строку розгляду адміністративної справи не свідчить про протиправність оскарженої постанови та зумовлене об`єктивною причиною запровадженням воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Накладення адміністративно господарського штрафу не є притягненням до адміністративної відповідальності, тому покликання представника позивача на передбачені КУпАП процедури та строки є необґрунтованими.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (а.с.70-72), де зазначив, що із пояснень водія ОСОБА_2 з`ясувалось, що 09.02.2022 року його зупинили працівники Державної служби України з безпеки на транспорті, забрали на перевірку документи та відпустили без повідомлення про вчинення ним будь-якого правопорушення. Крім того, ще раз наголосив, що Укртрансбезпека не повідомила перевізника про розгляд справи щодо накладення на нього адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Представниця відповідача подала заперечення на відповідь на відзив (а.с.74-75), де виклала доводи щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи аналогічні тим, що зазначені у відзиві.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 20.08.2007 зареєстрований як суб`єкт господарювання (у формі ФОП), основний вид діяльності за КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт», місцезнаходження: Україна, 82424, Львівська обл., Стрийський р-н, село Угерсько, ВУЛИЦЯ ІВАНА ФРАНКА, будинок 117 (підтверджується відомостями з ЄДР, а.с.81). Ця ж адреса є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю з ЄДДР (а.с.81зв).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки SCANIA номерний знак НОМЕР_1 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 (а.с.50).

09.02.2022 інспектори Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку №011558 від 03.02.2022 проводили рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

О 12:14 09.02.2022 на 610 км автошляху Київ-Чоп інспектори Укртрансбезпеки зупинили транспортний засіб марки SCANIA номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 надав для перевірки такі документи:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 (а.с.50);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.50);

- товарно-транспортна накладна № 102-08968623 від 09.02.2022 (а.с.51), відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 надавав ТОВ «Нова пошта» послуги з перевезення вантажу (83 місця) з вантажного терміналу в с.Муроване Пустомитівського району Львівської області до депо в с. Грабовець Стрийського району Львівської області. Транспортний засіб прибув на завантаження о 10:07:55 09.02.2022, вантаж прийняв водій ОСОБА_3 , після завантаження транспортний засіб вибув на маршрут о 10:53:34.

За наслідками проведеної перевірки інспектори Укртрансбезпеки склали акт перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 310949 (а.с.48-49), в якому зафіксували таке порушення: «Під час перевірки виявлено порушення ст. 34 та ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010. ТТН № 102-08968623 від 09.02.2022 - відправник ТОВ «Нова Пошта», одержувач ТОВ «Нова Пошта», у водія відсутня особиста картка водія у слоті тахографа та відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за поточний день 09.02.2022 та попередні 28 днів. Також за вказаний період у водія відсутній бланк підтвердження діяльності».

В акті перевірки зафіксовано, що водій з ним ознайомився та від підпису відмовився.

Посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення перевізником вимог абз. 3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Повідомлення перевізника про розгляд 02.03.2022 справи №228 (акт перевірки №310949, 09.02.2022) зареєстроване у Державній службі України з безпеки на транспорті 14.02.2022 за № 9216/83.1/24-22 скероване ФОП ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням на його зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ); конверт з відправленням повернуто поштою адресанту із відміткою «адресат не проживає» (а.с.44,62,80).

Окрім того, ще одне повідомлення (дублююче) про розгляд справи від 14.02.2022 за №9213/83.1/24-22 було направлено поштою за адресою АДРЕСА_2 (відома Укртрансбезпеці альтернативна адреса перевізника; а.с.63).

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації та запровадженням в Україні воєнного стану розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту 02.03.2022 не відбувся, 22.06.2022 в.о. начальника Відділу ДКН у Львівській області призначив розгляд справи №228 (акт перевірки №310949, 09.02.2022) на 13.07.2022.

Повідомлення-запрошення про розгляд справи від 22.06.2022 № 17726/33/24-22 22 скероване ФОП ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням на його зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ); конверт з відправленням повернуто поштою адресанту із відміткою «адресат не проживає» (а.с.46-47,64-65,77).

13.07.2022 посадова особа контролюючого органу розглянула справу № 228 без участі ФОП ОСОБА_1 та прийняла постанову №334851 про застосування адміністративно-господарського штрафу (а.с.16), відповідно до якої з ФОП ОСОБА_1 стягується штраф в сумі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів і вантажів, а саме - відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.07.2022 № 334851 була направлена за адресою АДРЕСА_2 рекомендованим листом; конверт повернуто поштою на адресу адресанта з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.39,78).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права:

відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 2344-ІІІ, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: - виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; - забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; - забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; - організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; - забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; - забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до пункту 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення № 340).

Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців (п. 6.4 Положення № 340).

Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п. 7.1 Положення № 340).

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, - своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; - використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Внутрішні перевезення вантажів регламентує Розділ IIІ Закону № 2344-ІІІ, котрий містить статтю 48 «Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення».

Відповідно до статті 48 Закону 6 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: - дата і місце складання; - вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); - автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; - вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); - транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; - пункти завантаження і розвантаження.

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363) встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначає стаття 60 Закону № 2344-ІІІ. Частиною першою цієї статті передбачено застосування до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарських штрафів в т.ч. за такий склад правопорушення: - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій частини першої статті 60).

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом (частина п`ята статті 60 № 2344-ІІІ).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті (пп.2);

- здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (пп.19).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 Положення №103). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, в т.ч. Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч. 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ).

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.21 статті 6 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-ІІІ Кабінет Міністрів України 08.11.2006 прийняв постанову № 1567, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567). Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів визначено в пунктах 20-30 Порядку № 1567.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20).

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3(пункт 21).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (пункт 22).

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25).

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26).

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (пункт 27, 29).

Відповідно до п. 32 Порядку № 1567 скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до Укртрансбезпеки. Крім того, постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути оскаржена до суду відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України).

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

ОСОБА_1 має у власності вантажний автомобіль, зареєстрований як суб`єкт господарювання з основним видом діяльності за КВЕД «Вантажний автомобільний транспорт», надає послуги з перевезення вантажу на комерційній основі. Отже, в розумінні статті 33 Закону № 2344-ІІІ ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, тому:

- зобов`язаний відповідно до статті ст.ст 18, 34 виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; - забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; - забезпечувати безпеку дорожнього руху; - організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; - здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; - забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- зобов`язаний здійснювати контроль за роботою водіїв транспортних засобів, що включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю, в т.ч. Положення №340 та Інструкції 385;

- для здійснення вантажних перевезень зобов`язаний забезпечувати водія документами, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, згідно переліку, передбаченого ст. 48 цього закону;

- діяльність цього суб`єкта господарювання щодо організації та здійснення вантажних перевезень підлягає державному контролю, який здійснюють посадові особи Укртрансбезпеки відповідно до Порядку №1567;

- у випадку виявлення внаслідок здійснення заходів державного контролю фактів порушення законодавства про автомобільний транспорт може бути притягнутий до відповідальності на підставі статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Оцінюючи твердження позивача на те, що інспектори Укртрансбезпеки його водія не зупиняли, факт відсутності документів при здійсненні перевезення вантажу не встановлювали, не повідомляли про вчинення правопорушення тощо суд враховує таке:

відповідач надав суду копії документів, які є додатками до акту перевірки № 310949 від 09.02.2022 та надані інспекторам Укртрансбезпеки при проведенні рейдової перевірки водієм ФОП ОСОБА_1 (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортна накладна № 102-08968623 від 09.02.2022). Отже, згадані твердження позивача є надуманими та не відповідають дійсності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2020 року по справі №820/4624/17 сформував такі висновки щодо тлумачення та застосування положень ст.ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

(1) аналіз її положень дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством;

(2) положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Оскарженою постановою № 334851 від 13.07.2022 на ФОП ОСОБА_1 як перевізника накладено штраф в розмірі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні пасажирів і вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 і 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня особиста картка водія у слоті тахографа та відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за поточний день 09.02.2022 та попередні 28 днів. Також за вказаний період у водія відсутній бланк підтвердження діяльності.

Оскільки особиста картка водія, інформація про режим праці та відпочинку водія за поточний день 09.02.2022 та попередні 28 днів або бланк підтвердження діяльності є «іншими документами» в контексті ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», то водій ФОП ОСОБА_1 , здійснюючи 09.02.2022 вантажне перевезення, був зобов`язаній надати такі документи інспекторам Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки, - проте не надав. Більше того, відповідно до наданих до перевірки документів, послуги перевезення від імені автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 замовнику ТОВ «Нова пошта» мав надавати водій ОСОБА_3 , а фактично керував транспортним засобом водій ОСОБА_2 , що цілком може пояснювати відсутність в нього перелічених вище документів.

Оскільки водій ФОП ОСОБА_1 09.02.2022 не надав до перевірки перелічених вище документів, а сам перевізник при розгляді його справи посадовою особою Укртрансбезпеки не спростував висновків акта перевірки №310949 від 09.02.2022 (не надав доказів ведення обліку робочого часу та часу відпочинку водія у передбачений законодавством спосіб), то відповідач правильно кваліфікував цю ситуацію як порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні вантажів, що полягає у відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ. За таких обставин постанова №334851 від 13.07.2022 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ є правомірною.

Оцінюючи інші аргументи позивача, суд керується такими мотивами:

1) санкція статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачає застосування до автомобільних перевізників штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці штрафи в розумінні Господарського кодексу України є адміністративно-господарськими санкціями, які застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Адміністративно-господарські санкції є заходами організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; види санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом (ГКУ), іншими законодавчими актами. Наведені вище та проаналізовані судом норми Закону № 2344-ІІІ свідчать про те, що Укртрансбезпека та її територіальні органи є органами державної влади, які мають повноваження застосовувати до суб`єктів господарювання штрафи за порушення встановлених законодавчими актами правил господарської діяльності щодо здійснення вантажних перевезень. З огляду на це усі наведені позивачем аргументи щодо недотримання відповідачем процедури та відсутності підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є нерелевантними, оскільки спірні правовідносини не регулюються КУпАП;

2) твердження позивача про відсутність обґрунтування підстав для винесення відповідачем оскарженої постанови є помилковим. Відповідно до додатку п`ятого до Порядку № 1567 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу містить чіткі реквізити для заповнення під час її винесення керівником територіального органу Укртрансбезпеки; в оскарженій постанові всі передбачені її формою реквізити заповнені та дозволяють достеменно розуміти її зміст. Щодо викладу обставин, зафіксованих під час рейдової перевірки, то такі наводяться в акті перевірки, з яким інспектори Укртрансбезпеки ознайомили водія ФОП ОСОБА_1 , проте він відмовився від підпису цього акту;

3) твердження позивача на те, що його не було повідомлено у належний спосіб про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є помилковими.

Так, пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Повідомлення перевізника про призначення розгляду справи №228 (на 02.03.2022, на 13.07.2022) двічі завчасно скеровувалося ФОП ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням на зареєстроване місце проживання позивача як фізичної особи, котре одночасно є його зареєстрованим місцезнаходженням як суб`єкта господарювання ( АДРЕСА_1 ). Обидва відправлення пошта повернула адресанту з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (детально описано вище).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відповідно до статті 9 цього Закону відомості про місцезнаходження вносяться на підставі заяви особи про державну реєстрацію. Оскільки виклики на розгляд справи скеровувалися перевізнику на його зареєстроване місцезнаходження (як суб`єкта господарювання), то він вважається належним чином повідомленим про розгляд справи за його участі. Водночас Укртрансбезпека діяла добросовісно та розсудливо, оскільки скеровувала перевізнику повідомлення про розгляд його справи не лише на його зареєстроване місцезнаходження, а й додатково на альтернативну (іншу відому контролюючому органу) адресу ФОП ОСОБА_1 . За таких обставин розгляд справи №228 без участі ФОП ОСОБА_1 відбувся відповідно до вимог Закону № 2344-ІІІ та Порядку №1567, а його скарги з цього приводу є безпідставними.

Суд також вважає, що участь автомобільного перевізника у прийнятті Укртрансбезпекою рішення щодо стягнення штрафу не є «річчю у собі», самодостатнім законним інтересом, що підлягає судовому захисту, а прийняття постанови про стягнення штрафу без участі особи не завжди має наслідком скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень. Право взяти участь у процесі прийняття рішення є процедурною гарантією, котра дозволяє автомобільному перевізнику реалізувати інші процесуальні права надати Укртрансбезпеці пояснення, докази, висловити свої аргументи та міркування з метою спростування обставин, які зафіксовані в акті перевірки та трактуються інспекторами як порушення законодавства про автомобільний транспорт. Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 за час розгляду цієї справи не надав суду будь-яких доказів на спростування тих обставин, які зафіксовані в акті перевірки, тому суд не розуміє, яким чином сама по собі участь ФОП ОСОБА_1 у розгляді 13.07.2022 його справи керівником Відділу ДКН у Львівській області могла б вплинути на прийняте рішення (іншими словами - які обставини перевізник міг повідомити Укртрансбезпеці, якими доказами такі обставини підтверджуються тощо);

4) постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.07.2022 №334851 була скерована позивачу поштою на адресу: АДРЕСА_2 рекомендованим листом. Оскільки ця адреса не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню позивача, суд врахував цю обставину при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Разом з тим, ця обставина не впливає на законність прийнятого відповідачем рішення;

5) щодо дотримання строків накладення штрафу суд зауважує таке:

09.02.2022 відділ Укртрансбезпеки виявив порушення суб`єктам господарювання вимог абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що було складено Акт перевірки від 09.02.2022, а справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянув 13.07.2022, за результатами розгляду прийняв оспорювану постанову про накладення штрафу. Отже, відповідач порушив двомісячний строк розгляду справи, встановлений пунктом 25 Порядку № 1567. Оцінюючи цю обставину, суд враховує, що правова природа стягненого з позивача штрафу визначена статтею 241 Господарського кодексу України, відповідно до якої адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

У справах про порушення законодавства про автомобільний транспорт на суб`єкта господарювання накладається адміністративно-господарський штраф, розмір якого визначено Законом України «Про автомобільний транспорт».

У свою чергу, частина перша статті 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Суд враховує, що ані ГК України, ані законами чи іншими нормативно-правовими актами, в т.ч. самим Порядком № 1567 не передбачено, що недотримання Укртрансбезпекою визначеного абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567 двомісячного строку розгляду справи має правовим наслідком неможливість застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, іншими словами звільняє суб`єкта господарювання від відповідальності за порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Суд також враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє донині. В рамках заходів правового режиму воєнного стану в Україні та для збереження життя посадові особи Укртрансбезпеки були переведені у простій або на дистанційну роботу, тому призначення та розгляд справи за участі суб`єкта господарювання тривалий час було неможливим. З огляду на такі обставини та пояснення відповідача суд вважає, що порушення строків розгляду справи не було свавільним, а відповідач діяв добросовісно, оскільки після нормалізації роботи державного органу в умовах воєнного стану вжив заходів до розгляду справи за участі суб`єкта господарювання та у встановлені законом (ст.250 ГК України) строки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.08.2023 по справі №160/12371/22 сформував такі висновки щодо тлумачення та застосування положень ст. 250 ГК України та п. 25 Положення №1567:

«…зі змісту статті 250 ГК України висновується, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Другий обмежувальний строк, встановлений у вказаній статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання правопорушення під час здійснення господарської діяльності, суб`єкт владних повноважень, ухвалюючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Наведене свідчить, що територіальний орган Укртрансбезпеки, фактично порушивши строк розгляду справи, передбаченого пунктом 25 Порядку № 1567, застосував до позивача адміністративно-господарські санкції в межах строку, встановленого статтею 250 ГК України.

Варто зауважити, що вказані строки мають принципово різне значення, адже пункт 25 Порядку № 1567 стосується строку розгляду суб`єктом владних повноважень справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а стаття 250 ГК України визначає строк притягнення до відповідальності за таке порушення, який вираховується з дня його виявлення. Зі встановлених судами обставин слідує, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 250 ГК України, що свідчить про правомірність прийняття постанови».

Отже, висновок суду щодо застосування п. 25 Порядку №1567 відповідає правовому висновку касаційного суду з цього питання.

Підсумовуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджують порушення контролюючим органом прав автомобільного перевізника під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому позовні вимоги про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.07.2022 № 334851 є безпідставними.

Щодо позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті вимушено сплаченого адміністративно-господарського штрафу у сумі 19129 грн., то такі є очевидно безпідставними:

- по перше, сума стягненого з ФОП ОСОБА_1 штрафу становить 17000 грн., а не 19129грн., як вказує позивач у прохальній частині позову;

- по друге, постанова від 13.07.2022 №334851 є чинною та є виконавчим документом, тому сплачені на її виконання кошти в сумі 17000 грн. не є «вимушено сплаченими». Ці кошти сплачено на виконання законного рішення уповноваженого державного органу та не підлягають поверненню;

- по третє, у випадку скасування судом постанови від 13.07.2022 №334851 та після набрання таким рішенням суду законної сили (!), сплачені на виконання постанови Укртрансбезпеки кошти змінять свій статус, а перевізник зможе звернутися про їх стягнення до господарського суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 №910/5880/21 сформувала такі висновки щодо застосування норм матеріального права: «69. Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Тому повернення таких коштів платникові стосується захисту його майнових прав як суб`єкта господарювання, а вимога про стягнення цих коштів належить до юрисдикції господарського суду. 70. Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку N 787 не поширюються.».

Отже, позовні вимоги про стягнення коштів, перерахованих в рахунок сплати штрафу, за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки чи її територіального органу, заявлені одночасно із позовними вимогами про скасування постанови про стягнення штрафу, є очевидно безпідставними.

Отже, в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Враховуючи висновок суду по суті позову та керуючись встановленими ст. 139 КАС України правилами розподілу судових витрат суд покладає усі понесені позивачем судові витрати на нього. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст.19-22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Москаль Р.М.