Справа № 420/21097/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії в частині застосування показника середньої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- скасувати рішення Арцизького об`єднаного управління Пенсійного фонду України ГУ ПФУ в Одеській області № 70 від 15.08.2022 р. в частині застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2005 рік, осучасненому у 2017 році та проіндексованому станом на серпень 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести вірне призначення, нарахування та доплату ОСОБА_1 , пенсії за віком з 05.08.2022 р. з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески у 2019, 2020, 2021 роках, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2022 р. їй призначено пенсію за віком з 05.08.2022 р. в розмірі 4324,24 грн., при загальному стажі 42 роки 1 місяць, що підтверджується копією рішення № 70 від 15.08.2022 р. Про розмір пенсії та її розрахунок позивач не повідомлялась. В серпні 2022 року звернулася до інспектора Тарутинського сектору Арцизького об`єднаного управління Пенсійного фонду України ГУ ПФУ в Одеській області за роз`ясненнями та клопотанням та надання розрахунку пенсії за віком. Позивачу роз`яснено, що оскільки вона в 2006 році зверталась із заявою про призначення пенсії за вислугою років, то право на призначення пенсії вже використано, при зверненні у серпні 2022 року позивачу поновлено пенсію за вислугу років та переведено на пенсію за віком. Позивач вважає, що при нарахуванні їй у серпні 2022 року пенсії за віком відповідач незаконно здійснив перерахунок пенсії з застосуванням показника заробітної плати, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії у вересні 2006 року. На час її звернення за призначенням пенсії за вислугою років ст.40 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачала, що в розрахунок пенсії брався показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу цілому по Україні за останній рік що передував зверненню за призначення пенсії за вислугою років, який в подальшому було осучаснено та проіндексовано станом на час її звернення (15.08.2022 р.) за призначенням пенсії за віком. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки у серпні 2022 року вона зверталася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком, а не за перерахунком пенсії. З огляду на викладене, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 15.08.2023 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у адміністративній справі та відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

22.08.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058). Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати, з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. На звернення позивача від 05.08.2022 р. щодо перерахунку пенсії із застуванням показника середньої заробітної плати, повідомлено, що пенсія була перерахована з урахуванням страхового стажу роботи 42 роки 1 місяць врахованого по 31.03.2022 р., середньомісячній заробітній платі 9969,25 грн (коефіцієнт заробітку - 1,61150 х 6186,32 гри - середній заробіток за 2014-2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14), обчисленій за період з 01.07.2000 р. по 30.06.2022 р. за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становив 3536,73 грн., та її розмір становить 4324,24 грн., де: розмір пенсії за віком 4195,36 грн., доплата за 12 років понаднормативного стажу 128,88 грн. Оскільки, позивач з 02.09.2006 р. отримувала пенсію за вислугу років, то при перерахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2014-2016 роки 6186,32 грн., проіндексована відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058. Отже, для проведення розрахунку заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки законних підстав не має. Таким чином, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, та діяло на підставі норм діючого законодавства. Також вказує на пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду без поважних на те підстав.

29.08.2023 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.09.2006 р. призначено пенсію за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до Протоколу № 4219 від 25.09.2006 р. позивачу призначено пенсію за вислугу років за наявним повним педагогічним стажем роботи 25 років та 3 дні в розмірі 373,16 грн.

12.01.2007 р. позивач прийнята на посаду виконуючої обов`язків директора Бородінської ЗОШ І-ІІІ ступенів, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

05.08.2022 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок їй пенсії за віком.

15.08.2022 р. позивачу призначено пенсію за віком з 05.08.2022 р. в розмірі 4324,24 грн., при загальному стажі 42 роки 1 місяць, що підтверджується копією рішення № 70 від 15.08.2022 р.

21.04.2023 р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо перерахунку його пенсії як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 рр.

Листом від 10.05.2023 р. № 11469-1056/М-02/8-1500/23 відповідач повідомив про відсутність підстав проведення такого перерахунку пенсії та вказав, що відповідно до ч.3 ст.5 Закону № 1058, визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. З 02.09.2006 р. ОСОБА_2 призначено пенсія за вислугу років довічно. У зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на цей вид пенсії, з 01.10.2017 р. виплата пенсії була припинена. За заявою від 05.08.2022 р. позивачу поновлено пенсію за вислугу років та переведено на пенсію за віком при страховому стажі 42 роки 1 місяць (враховано по 31.03.2022 р.), середньомісячній заробітній платі 9969,25 грн. (коефіцієнт заробітку - 1,61150 х 6186,32 грн. - середній заробіток за 2014-2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11х 1,14), обчисленій за період з 01.07.2000 р. по 31.03.2022 р. згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір встановлено на рівні 4324,24 грн., де: розмір пенсії за віком - 4195,36 грн.; доплата за 12 років понаднормативного стажу- 128,88 грн. Оскільки позивач з 02.09.2006 р. отримувала пенсію за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2014-2016 роки 6186,32 грн., проіндексована відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 1 частини 1 статті 73 Закону № 1058-IV передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 21 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Законом України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" набрав чинності 11.10.2017 р.

Таким чином, пенсія за вислугу років і пенсія за віком є різними видами пенсійних виплат: пенсія за вислугу років фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та призначається з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"; пенсія за віком фінансується за рахунок коштів Пенсійного фонду та призначається відповідно до Закону № 1058-IV.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інших здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страхових стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак у випадку, коли особі було призначено пенсію відповідно до іншого Закону, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, при звернені такої особи щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV.

Тому особі, якій було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", при призначенні пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 р. у справі № 133/476/15-а та постановах Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі № 876/5312/17 та від 27.02.2020 р. у справі № 513/298/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 29.11.2016 р. у справі № 133/476/15-а, від 14.07.2018 р. у справі №465/5246/17, від 23.10.2018 р. у справі № 334/2653/17, від 13.02.2018 р. у справі №185/860/17, від 06.02.2019 р. р. у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Суд встановив, що 02.09.2006 р. позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

28.07.2022 р. позивач досягнула шістдесятирічного віку та 05.08.2022 р. вперше звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

На підставі наведеного, суд вважає, що позивач мала право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки.

Відповідно, твердження відповідача про те, що у спірних правовідносинах мало місце переведення позивача з одного виду пенсії (пенсії за вислугу років) на інший вид (пенсія за віком), а не призначення їй пенсії за віком, є необґрунтованим і суперечить чинному законодавству.

Згідно з даних, розміщених на веб-сайті Пенсійного фонду України (http://www.pfu.gov.ua) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, становить 10846,37 грн.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані про те, який показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні застосував відповідач при призначенні пенсії за віком позивачу після повторного перерахунку.

Відповідно до абзаців першого-шостого ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відтак:

Зс = Зп : (Ск : К), тобто

Зс = 10009,28 грн ("Зп") : 1,61797 ("Ск : К") = 6186,32 гривні.

Згідно з даних, розміщених на веб-сайті Пенсійного фонду України (http://www.pfu.gov.ua) середня заробітна плата за 2014 рік становила 3149,45 грн., за 2015 рік - 3661,41 грн., за 2016 рік - 4482,35 грн. Отже, середній показник станом на 01.10.2017 р. становить 3764,40 грн. ((3149,45 грн. + 3661,41 грн. + 4482,35 грн.) : 3 = 3764,40 грн.).

Абзацом 1 пункту 2 Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінетом Міністрів України "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 р. № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що перерахунок пенсій проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно:

з 1 березня 2019 року у розмірі 1,17;

з 1 березня 2020 року у розмірі 1,11;

з 1 березня 2021 року у розмірі 1,11;

з 1 березня 2022 року у розмірі 1,14.

Таким чином, для осіб, яким призначено пенсію за віком із застосуванням середнього показника заробітної плати за 2014-2016 роки, показник "Зс", який застосовується при обчисленні розміру пенсії в період з 01.03.2022 р. по 28.02.2023 р. становив: 6186,32 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 = 6186,32 грн.).

Отже, при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач застосував середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014-2016 роки, що він підтвердив також у відзиві на позовну заяву.

Тобто, враховуючи пункт 44 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, відповідач у вищевказаному випадку застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р.

Частиною 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 07.02.2020 р. у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 р. у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Судом встановлено, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач протиправно застосував середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014-2016 роки, а не за 2019-2021 роки. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати такі дії відповідача протиправними.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Арцизького об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 70 від 15.08.2022 р. про перерахунок пенсії позивача в частині застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2005 рік осучасненому у 2017 році та проіндексованому станом на серпень 2022 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки матеріали адміністративної справи не містять відмову Головного управління в перерахунку пенсії позивачу, а розпорядження Головного управління № 70 від 15.08.2022 р., яке позивач додала до адміністративного позову та яке вона прийняла за відмову в перерахунку пенсії, не є відмовою у перерахунку пенсії у розумінні Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р., тобто в даній частині вимог позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Поряд з цим, на переконання суду, без зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з дня її призначення із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2019, 2020 і 2021 роки, у розмірі 10846,37 грн., може призвести до повторних звернень до суду, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з яких сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник для призначення пенсії до 31.12.2018 р. включно, у розмірі 6186,32 грн. та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з дня її призначення із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2019, 2020 і 2021 роки, у розмірі 10846,37 грн.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 15.08.2023 р. задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та поновлено строк на подачу позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оцінивши доводи відповідача щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду неповажними та підстави поновлення позивачу строку звернення до суду, суд не знайшов підстав вважати, що викладений в ухвалі висновок про визнання поважними причини пропуску строку звернення був передчасним, а тому відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії в частині застосування показника середньої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з яких сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник для призначення пенсії до 31.12.2018 р. включно, у розмірі 6186,32 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) пенсію за віком з 05.08.2022 р. із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2019, 2020 і 2021 роки, у розмірі 10846 (десять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 37 коп., з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко