Справа № 420/5596/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5596/23

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії,

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ НГУ, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НГУ щодо не проведення перерахунку та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої;

- зобов`язати ГУ НГУ нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в повному обсязі, тобто за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні відповідачем було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 162 479,25грн. за 18 повних календарних років служби. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. у справі №420/19438/21 ГУ НГУ нараховано вислугу років у пільговому обчисленні, яка зараховується в календарну вислугу років та станом на 28.02.2018р. становить 31 рік 10 місяців 19 днів. Позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги, однак, отримав відповідь про відсутність підстав для перерахунку. У зв`язку з цим виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна календарної вислуги років ОСОБА_1 відповідно до рішення №420/19438/21 не змінює кількості повних календарних років його служби, а тому відсутні законні підстави для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що з 15.07.1999р по 28.02.2018р. ОСОБА_2 проходив військову службу у МВС України та ГУ НГУ.

Відповідно до витягу з наказу командувача НГУ №44 від 26.02.2018р. припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу ГУ Національній гвардії України та всіх видів забезпечення.

Згідно з вищезазначеним витягом з наказу вислуга років на 28.02.2018р. становить: час служби в календарному обчисленні 18 років 7 місяців 14 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 13 років 3 місяці 5 днів; для нарахування надбавки за вислугу років 22 роки 10 місяців 1 день (а.с.63 зв.).

Відповідно до грошового атестату №38 (а.с.64) позивачу виплачено 162 479,25грн. одноразової грошової допомоги при звільненні, яка обчислена виходячи з вислуги років 18 повних календарних років служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р., яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022р.,: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ГУ НГУ в частині не зарахування до календарної вислуги років пільгової вислуги в періоди: з 23.07.2003р. по 10.07.2010р. та з 13.08.2012р. по 1.02.2014р. служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ МВС України, ГУ НГУ, з 3.04.2017р. по 8.06.2017р. за безпосередню участь в антитерористичній операції, з 10.07.2010р. по 13.08.2012р. та з 1.02.2014р. по 2.05.2016р. за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії; зобов`язано ГУ НГУ зарахувати пільгову вислугу років в календарну, з розрахунку один місяць, за три, за періоди: з 3.04.2017р. по 8.06.2017р. за безпосередню участь в антитерористичній операції та з 10.07.2010р. по 13.08.2012р.; з 1.02.2014р. по 2.05.2016р. за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії та з розрахунку один місяць служби за півтора місяці за період з 23.07.2003р. по 10.07.2010р. та з 13.08.2012р. по 1.02.2014р. служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ МВС України, ГУ НГУ; зобов`язано ГУ НГУ з урахуванням правової оцінки наданої в рішенні суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 8.09.2021р. про призначення пенсії за вислугою років; у задоволенні решти вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення відповідачем 25.11.2022р. прийнято наказ №181 о/с, яким вислугу років у пільговому обчисленні ОСОБА_1 зараховано в календарну вислугу років та станом на 28.02.2018р. становить 31 рік 10 місяців 19 днів (а.с.71).

17.02.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, однак листом №27/11/3-А-4477 від 1.03.2023р. відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку такої допомоги, оскільки нарахована календарна вислуга років відповідно до рішення № 420/19438/21 не змінює кількості повних календарних років служби (а.с.72).

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст.1-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири складові: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України 11.06.2008р. № 260 (втратила чинність 20.07.2018) передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як вбачається з розрахунку від 15.11.2022р., вислуга років станом на 28.02.2018р. становить: у календарному обчисленні 18 років 7 місяців 14 днів, у пільговому (без урахування календарної вислуги років) 13 років 3 місяці 5 днів. Всього 31 рік 10 місяців 19 днів (а.с.69-70 зв.).

У аспекті спірних правовідносин судова колегія вважає за необхідне зауважити, що Верховним Судом було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 25/50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

Таким чином, в ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах від 11 квітня 2018р. у справі №806/2104/17, від 24 листопада 2020року у справі №822/3008/17, від 21 квітня 2021р. у справі №380/2427/20, від 26 липня 2023р. у справі №200/17688/21.

За вказаних обставин суд вказує, що відповідно до правил ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ позивач, який має вислугу більше 10 років, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (18 років).

Відповідно до грошового атестату №38 (а.с.64) позивачу виплачено 162 479,25грн. одноразової грошової допомоги при звільненні виходячи з вислуги років 18 повних календарних років служби.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції та доводами, зазначеними відповідачем у листі №27/11/3-А-4477 від 1.03.2023р., про те, що зміна календарної вислуги років відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021р. не змінює кількості повних календарних років служби.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно норм ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ виходячи з 18 повних календарних років служби, підстав для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні немає.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко