Справа № 120/5863/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 жовтня 2023 р. Справа № 120/5863/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача порушено права засудженого ОСОБА_1 на відправлення та отримання кореспонденції, а саме щодо здійснення відправлення листів: 02.07.2020 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини; 17.07.2020 Міністерства юстиції України; 28.01.2020 до начальника Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області; 26.10.2022 до ТУ ДБР у м. Хмельницькому; 23.09.2022 до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 17.02.2023 до слідчого судді Вінницького міського суду.

Ухвалою від 10.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

15.05.2023 представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 22.05.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Цією ж ухвалою вирішено витребувати у Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" докази щодо направлення листів ОСОБА_1 : від 02.07.2020 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини; від 17.07.2020 Міністерства юстиції України; від 28.01.2020 до начальника Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області; від 26.10.2022 до ТУ ДБР у м. Хмельницькому; від 23.09.2022 до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; від 17.02.2023 до слідчого судді Вінницького міського суду.

22.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

28.06.2023 на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву відповідач зазначає, що про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талону-підтвердження зазначене звернення (кореспонденції) направляється адресату.

Реєстрація вихідної кореспонденції від засуджених в ДУ «Вінницька УВП (№1)» здійснюється в журналі №6463н «Облік вихідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань».

Як зазначає представник відповідача, у журналі містяться відомості про направлення засудженим ОСОБА_1 , зокрема наступної кореспонденції:

02.07.2020 вих. №1369 - звернення до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,

17.07.2020 вих. №1508 - скарга до Міністерства юстиції України,

28.01.2020 вих. № 232 - заява до начальника Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області,

26.10.2022 вих. №2102 заява до 4-го СВ в м. Вінниці ТУДБР у м. Хмельницькому,

23.09.2022 вих. №2147 звернення до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги,

17.02.2023 вих. №32205 скарга до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідач вказує, що вся вищезазначена кореспонденція у відповідності до Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 №1304/5, була передана до найближчого відділення поштового зв`язку для відправлення простим листом.

05.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що посадові особи відповідача здійснювали огляд всієї кореспонденції, яка направлялась у тому числі Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, прокуророві та захиснику, що є грубим порушенням. При цьому, кореспонденція, яка надається представнику установи для відправки жодним чином не фіксується та доказів її направлення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не надано.

Окрім того, за змістом відповіді на відзив представником позивача заявлено клопотання про виклик ОСОБА_1 на судове засідання для надання більш детальних пояснень та клопотання про витребуванням доказів.

Ухвалою від 19.07.2023 відмовлено у задоволенні вищезазначених клопотань представника позивача.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі та з 13.09.2004 відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Позивач зазначає, що в порушення вимог ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України відповідачем протиправно не здійснюється відправка його кореспонденції, а саме:

- 02.07.2020 - скарга до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини,

- 17.07.2020 - скарга до Міністерства юстиції України,

- 28.01.2020 - заява до начальника Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області,

- 26.10.2022 - заява до слідчого ТУ ДБР у м. Хмельницькому,

- 23.09.2022 - звернення до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги,

- 17.02.2023 - скарга до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області.

Вважаючи туку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із таких мотивів.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань є Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).

Відповідно до ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 1, 2 ст. 7 КВК України).

Частиною 2 ст. 151 КВК України встановлено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Перелік прав та обов`язків засуджених до позбавлення волі наведено у ст. 107 КВК України, частиною 1 якої визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі й здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КВК України засуджені мають право, зокрема звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань.

Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.

Засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості (ч. 1 ст. 113 КВК України).

На виконання вимог статей 8, 107, 113 КВК України, статей 7, 9, 13 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та з метою регулювання порядку організації перегляду кореспонденції, яку одержують або відправляють засуджені до позбавлення волі та особи, взяті під варту, розроблено Інструкцію з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 № 1304/5 (далі-Інструкція № 1304/5).

Відповідно до п. 4 Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і статей 8, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом третім цього пункту.

Перегляд кореспонденції, яку надсилають засуджені та особи, взяті під варту, здійснюється з письмового дозволу начальника установи виконання покарань (слідчого ізолятора) на підставі рапорту (клопотання) працівника оперативного підрозділу установи виконання покарань (слідчого ізолятора) з огляду на індивідуальні ризики окремих засуджених чи осіб, узятих під варту, з обов`язковим встановленням строку перегляду кореспонденції.

Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, Міжнародному кримінальному суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Звернення (кореспонденція) засуджених чи осіб, взятих під варту, до адміністрації органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, Міжнародного кримінального суду, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань подаються до адміністрації установи виконання покарань, слідчого ізолятора. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому чи особі, взятій під варту, видається талон-підтвердження (додаток 1). Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату з урахуванням вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення», Кримінально-виконавчого та Кримінального процесуального кодексів України.

Відправлення кореспонденції, зазначеної в абзацах першому, другому цього пункту, здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, з обов`язковим зазначенням прізвища, ім`я та по батькові відправника.

Такі звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань або слідчого ізолятора, у свою чергу, останні мають надати талон-підтвердження.

Форма талону-підтвердження визначена додатком 1 до Інструкції № 1304/5. Зокрема, талон містить інформацію про особу, якій його видано про те, що від нього (неї) прийнято для надсилання у запечатаному вигляді конверт та інформацію про найменування адресата.

Відповідно до п.п. 6-8 п. 3 розділу VII Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 (далі Правила № 1769/5) кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Кореспонденція, яку ув`язнені чи засуджені адресують захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до положень КПК, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подання. Кореспонденція, яку ув`язнені та засуджені одержують від такого захисника, перегляду не підлягає.

Ув`язнений та засуджений має право передати кореспонденцію з питань кримінального провадження захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до КПК, безпосередньо під час побачення з ним.

Перед надісланням кореспонденції, зазначеної в пунктах 6, 7 цієї глави, ув`язнені та засуджені особисто запечатують її у конверти та передають відповідальній посадовій особі СІЗО.

Під час отримання такої кореспонденції для надіслання відповідальна посадова особа СІЗО видає ув`язненому чи засудженому талон-підтвердження (додаток 21).

Відповідно до п. 2 розділу XIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 № 2823/5 (далі № 2823/5) кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, суду, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, прокурору, захиснику у кримінальному провадженні, який здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, або отримують від них, перегляду не підлягає і протягом доби з часу її подання надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті). Кореспонденція, яку засуджені адресують іншим органам державної влади, органам місцевого самоврядування та об`єднанням, надсилається за належністю протягом трьох діб з часу її подання.

Під час отримання такої кореспонденції для відправлення начальник відділення, а у вихідні і неробочі дні - ЧПНУ видає засудженому талон-підтвердження відповідно до законодавства.

Відтак, з вищезазначених положень Інструкції № 1304/5, Правил № 2823/5 та Правил № 1769/5 суд доходить висновку, що за загальним правилом талон-підтвердження підлягає видачі засудженому/особі, взятій під варту у разі подання звернення (кореспонденції) з метою їх направлення.

Водночас, надання талону-підтвердження фактично засвідчує факт передачі кореспонденції від засудженого до уповноваженої особи установи для подальшої її відправки.

Судом встановлено, що у період з 28.01.2020 по 17.02.2023 позивач звертався до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерства юстиції України, начальника Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, слідчого ТУ ДБР у м. Хмельницькому, Вінницького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги, слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області із рядом заяв, скарг, що не заперечується відповідачем.

Так, отримання відповідачем від позивача скарги від 02.07.2020, що адресована уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, для подальшого її направлення підтверджується талоном-підтвердженням від 02.07.2020 (а.с. 4).

Отримання відповідачем від позивача скарги від 17.07.2020, що адресована Міністерству юстиції України, для подальшого її направлення підтверджується супровідним листом від 17.07.2020 №Т/1508 (а.с. 6).

Отримання відповідачем від позивача заяви від 28.01.2020, що адресована начальнику Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, для подальшого її направлення підтверджується супровідним листом від 28.01.2020 №Т/233 (а.с. 9).

Отримання відповідачем від позивача заяви від 26.10.2022, що адресована слідчому ТУ ДБР у м. Хмельницькому, для подальшого її направлення підтверджується талоном-підтвердженням від 26.10.2022 (а.с. 11).

Отримання відповідачем від позивача звернення від 23.09.2022, що адресоване Вінницькому місцевому центру з надання безоплатної правової допомоги, для подальшого його направлення підтверджується талоном-підтвердженням від 23.09.2022 (а.с. 14).

Отримання відповідачем від позивача скарги від 17.02.2023, що адресована слідчому судді Вінницького міського суду Вінницької області, для подальшого її направлення, підтверджується талоном-підтвердженням від 17.02.2023 (а.с. 15).

Окрім того, в матеріалах справи наявні копії Журналу обліку вихідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань, у якому під порядковими номерами 1369, 1508, 232, 2402, 2144, 32205 зареєстровані заяви (скарги, звернення) позивача від 28.01.2020, 02.07.2020, 17.07.2020, 26.10.2022, 23.09.2022, 17.02.2023.

Суд зазначає, що талони-підтвердження, супровідні листи, відомості Журналу обліку вихідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань підтверджують факт прийняття поштової кореспонденції від ОСОБА_1 , однак не можуть слугувати належними доказами, які засвідчують факт направлення такої кореспонденції.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не надано жодних інших доказів, окрім Журналу обліку вихідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань, які б могли підтвердити саме факт надсилання кореспонденції позивача (реєстри відправки поштової кореспонденції з відмітною відділення поштового зв`язку тощо).

Більш того, в матеріалах адміністративної справи наявні відповіді на адвокатські запити представників позивача, зміст яких свідчить, що заяви (звернення, скарги), адресовані уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Міністерству юстиції України, Вінницькому місцевому центру з надання безоплатної правової допомоги та слідчому судді Вінницького міського суду Вінницької області, не надходили до своїх адресатів.

Зокрема, у відповідь на адвокатський запит адвоката Вишневської О.С. від 18.01.2021, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив, що інформація про надходження звернень ОСОБА_1 за період з 02.07.2020 по 21.01.2021 відсутня (а.с. 5).

У відповідь на адвокатський запит адвоката Вишневської О.С. від 18.01.2021, Міністерство юстиції України повідомило, що згідно даних системи електронного документообігу «Megapolis.DocNet» інформація про факт надходження звернення від 18.07.2020 до Міністерства юстиції України відсутня (а.с. 7).

У відповідь на адвокатський запит адвоката Кравчука М.О. від 03.04.2023, Вінницький міський центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги листом від 06.04.2023 №025/02-26/616 повідомив, що заява ОСОБА_1 від 23.09.2022 не надходила (а.с. 12).

У відповідь на адвокатський запит адвоката Кравчука М.О. від 27.04.2023, Вінницький міський суд Вінницької області повідомив, що скарга ОСОБА_1 від 17.02.2023 на дії та бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000209, відповідно до відомостей, що містяться в комп`ютерній програми «Д-3», за період з 17.02.2023 по день надання відповіді, не надходила (а.с. 25).

Не отримання суб`єктами владних повноважень та їх посадовими особами заяв (скарг, звернень) позивача спричинило порушення передбаченого нормами ст. 8, 107, 113 КВК України права позивача на листування, оскільки судом із наданих представником позивача доказів встановлено, що листи не отримувалися адресатами.

З приводу обраного позивачем способу захисту прав, шляхом визнання протиправними дій відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що дії є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень, які виражаються у прийнятті рішень або інших активних формах здійснення наданих повноважень, у зв`язку із чим в подальшому виникає публічно-правовий спір. У свою чергу, бездіяльність є формою пасивної поведінки.

Оскільки позивачем фактично оскаржується не направлення його кореспонденції, то така поведінка відповідача носить пасивний характер, відтак, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо не направлення поштової кореспонденції ОСОБА_1 , а саме листів: від 02.07.2020 вих. №1369, від 17.07.2020 вих. №1508, від 28.01.2020 вих. № 232, від 26.10.2022 вих. №2102, від 23.09.2022 вих. №2147, від 17.02.2023 вих. №32205.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо не направлення поштової кореспонденції ОСОБА_1 , а саме листів: від 02.07.2020 вих. №1369, від 17.07.2020 вих. №1508, від 28.01.2020 вих. № 232, від 26.10.2022 вих. №2102, від 23.09.2022 вих. №2147, від 17.02.2023 вих. №32205.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна установа "Вінницька виправна установа виконання покарання (№1)" (вул. Брацлавська, 2, м. Вінниця, 21100; ).

Рішення суду сформовано: 09.10.2023

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна