Справа № 560/1705/23
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1705/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

03 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупи Олександра Володимировича про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання незаконною й протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просила: визнати дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника цього управління Крупи Олександра Володимировича протиправними щодо несвоєчасного надання відповіді на інформаційний запит позивача від 13.11.2022 р. та фальсифікації дати відповіді 18.11.2022 р., що надіслана позивачу ГУ ПФУ Укрпоштою на поштову адресу 21.11.2022 р., а також надання неповної відповіді на зазначений запит; визнати незаконною й протиправною, такою, що порушує норму ч. 3 ст. 42 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з висновком про відсутність підстав для встановлення позивачу виплати 300 грн. як особі, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на підставі ч. 3 ст. 42 Закону 1058-ІV нарахувати з 01.10.2022 року й виплачувати щомісячну виплату 300 грн., як особі, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки; зобов`язати відповідачів згідно зі ст. 56 Конституції України відшкодувати заподіяну позивачу моральну шкоду, у рівних пропорціях, яку позивач оцінює у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, заподіяну позивачу протиправними діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав позивача на своєчасне отримання інформації, її неповнотою та позбавлення позивача виплати 300 грн. шляхом дискримінації прав позивача як особи, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, про задовольняння позову.

У судовому засіданні позивачка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з інформаційним запитом від 13.11.2022, в якому просила надати інформацію: законодавче обґрунтування, чому ГУ ПФУ позбавило позивача доплати, передбаченої Постановою КМ України від 15.09.2021 року №963, особи 1949 року народження?; яким законом ГУ ПФУ керувалося, вирішивши, що окрема пенсія за особливі заслуги - це додаткова пенсія за віком, усупереч Закону "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною". Зазначений запит відповідачем отримано 14.11.2022.

Відповідач, листом від 18.11.2022 №2200-1911-8/73358 (надісланим 18.11.2022 на електронну адресу позивача) повідомив позивача, що з урахуванням пункту 4.10 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1 (далі - Положення №13-1), оскільки відповідь на запит носить конфіденційний характер, то направлена за поштовою адресою згідно документів пенсійної справи.

Крім того, відповідач, в листі від 18.11.2022 №2200-1911-8/73359, який надісланий позивачу засобами поштового зв`язку 21.11.2022 зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу щомісячної компенсаційної виплати як особі, яка досягла 70-річного віку.

Підставою для відмови зазначено те, що розмір пенсійної виплати позивача з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною (10683,32 грн., у тому числі 466,21 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною) є більшим від розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020 рік, з якої сплачені страхові внески та яка враховується до обчислення пенсії (10340,35 грн). У відповіді міститься посилання на статтю 5 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", відповідно до якої пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) врегульовано правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання публічної інформації.

Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Нормами пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Таким чином, відповідач відноситься до розпорядників публічної інформації в розумінні положень статті 13 Закону №2939-VI.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частиною 1 статті 20 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідь №2200-1911-8/73359 на запит позивача датована 18.11.2022, але передана до відділу поштового зв`язку для надіслання рекомендованим поштовим відправленням 21.11.2022, що не заперечується сторонами.

Згідно пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Пунктом 66 Правил №270 визначено, що у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Отже, якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, що визначено пунктом 66 Правил №270.

Враховуючи, що на запит позивача від 13.11.2022 (13.11.2022 - неділя), який отриманий відповідачем 14.11.2022 (14.11.2022 - понеділок), відповідач надав відповідь листом від 18.11.2022 №2200-1911-8/73359, який 21.11.2022 (21.11.2022 - понеділок) передано до відділу поштового зв`язку для надіслання рекомендованим повідомленням, то відповідач з дотриманням вимог Закону №2939-VI розглянув запит позивача від 13.11.2022.

Стосовно доводів скаржника, що останнім днем для надання відповіді на запит від 13.11.2022 був 18.11.2022, слід зазначити наступне.

Законом №2939-VI визначено єдину особливість обчислення визначеного частиною 1 статті 20 п`ятиденного строку для надання відповіді на запит, а саме, те, що цей строк обчислюється в робочих, а не календарних днях. Отже, 19 та 20 листопада 2022 року (субота та неділя, вихідні дні) не враховуються при обчисленні п`ятиденного строку на розгляд запиту позивача.

Проте, зазначений Закон не визначає особливостей обчислення початку перебігу згаданого п`ятиденного строку, тому, слід застосовувати загальне правило, що однаково регламентоване як Цивільним кодексом України, так і Кодексом адміністративного судочинства України, і є універсальним - перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Подією, з якою пов`язано початок п`ятиденного строку на розгляд запиту в порядку Закону №2939-VI, є день отримання розпорядником публічної інформації запиту про надання інформації, у цій справі це 14.11.2022 (понеділок).

Отже, перебіг цього процесуального строку розпочинається з наступного дня після настання вказаної події, тобто, з 15.11.2022, триває п`ять робочих днів (15, 16, 17, 18, 21 листопада 2022 року) та спливає в останній день строку - 21.11.2022.

Оскільки відповідь розпорядника інформації на запит позивача здана на пошту для скерування запитувачу інформації на п`ятий робочий день після отримання запиту, то запит від 13.11.2022 в розумінні Закону №2939-VI розглянутий своєчасно.

Твердження позивача про неповноту інформації, є безпідставним, оскільки лист від 18.11.2022 №2200-1911-8/73359 містить запитувані відомості.

Щодо посилання позивача на те, що запитувана інформація не є інформацією з обмеженим доступом та, відповідно, повинна надсилатися не поштовим відправленням, а направлятися на електронну адресу, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 4.10 Положення №13-1 якщо відповідь на звернення містить інформацію з обмеженим доступом, включаючи відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або інші повідомлені особою відомості для призначення, перерахунку пенсії, допомоги, іншої виплати (далі - пенсія), поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, то така відповідь надсилається поштовим відправленням за адресою, зазначеною у пенсійній (обліковій) справі одержувача як його місце проживання (місце перебування).

Пунктом 1 частини 5 статті 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію має містити ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є.

Розділовий сурядний сполучник "або", який вживається у нормі пункту 1 частини 5 статті 19 Закону №2939-VI при мовному її тлумаченні, дає підстави вважати, що поєднані у тексті правової норми елементи запиту, зокрема "поштова адреса" та "адреса електронної пошти" (за її наявності) є "рівноправними" складовими запиту. Тому, закон надає запитувачу інформації право зазначити у запиті альтернативно або його поштову адресу, або адресу електронної пошти.

Зі змісту положень частини 5 статті 19 Закону №2939-VІ слідує, що в запитувача інформації є можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання у такому разі відповіді на запит тільки на електронну адресу.

Крім того, у запиті від 13.11.2022 позивачем не було чітко зазначено спосіб повідомлення результатів розгляду звернення, а саме в електронній формі на електронну пошту. Натомість, у запиті зазначена і поштова адреса, і електронна адреса.

Зазначене вище свідчить про правомірність надіслання листа від 18.11.2022 №2200-1911-8/73359 поштовим відправленням.

Відтак, наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника цього управління Крупи Олександра Володимировича протиправними щодо несвоєчасного надання відповіді на інформаційний запит позивача від 13.11.2022 р. та фальсифікації дати відповіді 18.11.2022 р., що надіслана позивачу ГУ ПФУ на поштову адресу 21.11.2022 р., а також надання неповної відповіді на зазначений запит.

Стосовно вимоги скаржника в частині нарахування та виплати з 01.10.2022 щомісячної компенсаційної виплати у розмірі до 300 грн., визначеної Постановою №963, слід зазначити наступне.

Приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 №963 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому" (далі - Постанова №963) установлено, що з 1 жовтня 2022 року особам у віці від 70 до 75 років, у яких розмір щомісячної пенсійної виплати з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, є меншим від розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020 рік, з якої сплачено страхові внески та яка (який) враховується для обчислення пенсії, виплачується у межах зазначеного розміру щомісячна компенсаційна виплата у розмірі до 300 гривень. Щомісячна компенсаційна виплата особам, які досягли віку 70 років після 1 жовтня 2022 р., встановлюється і виплачується з дати досягнення ними зазначеного віку.

Станом на 01.10.2022 розмір пенсії позивача становив 10683,32 грн.: 6186,32 грн. (середня заробітна плата в галузях економіки України за 2014 - 2016 роки 3764,40 грн. х 1,17 (з 01.03.2019) х 1,11 (з 01.05.2020) х 1,11 (з 01.03.2021) х 1,14 (з 01.03.2022)) х 4,27467 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) = 26444,48 грн. (середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії) х 0,37333 (коефіцієнт страхового стажу) = 9872,52 грн. (розмір пенсії за віком згідно з статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») + 344,59 грн. (доплата за 17 років понаднормативного стажу згідно з статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 2027,00 грн. х 17%) = 10217,11 грн. (загальний розмір пенсії за віком) + 466,22 грн. (пенсія за особливі заслуги перед Україною, 2027,00 х 23%).

Умовами нарахування та виплати особам у віці від 70 до 75 років з 01.10.2022 щомісячної компенсаційної виплати у розмірі до 300 грн., наведеними в пункті 1 Постанови №963, визначено, що така виплата не виплачується особам, у яких розмір щомісячної пенсійної виплати є більшим від розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020 рік, з якої сплачено страхові внески та яка (який) враховується для обчислення пенсії. При цьому зазначено, що пенсійна виплата особи включає надбавки (до яких відповідно до статті 5 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" належить пенсія за особливі заслуги), а також підвищення, додаткові пенсії, цільові грошові допомоги, суми індексації, щомісячні компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інші доплати до пенсії, встановлені законодавством. Зазначеним заперечуються доводи позивача про безпідставність включення пенсійним органом до пенсійної виплати при визначенні права на отримання щомісячної компенсаційної виплати у розмірі до 300 грн., встановленої Постановою №963, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших складових, не передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, посилання позивача на норми частини 3 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як на норму якою встановлено обмеження пенсії максимальним розміром, є помилковим, оскільки обмеження максимального розміру пенсії встановлено частиною 3 статті 27 вказаного закону, де зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи частину 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також те, що позивачу призначена пенсія 12.04.2004, відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2019 - 2021 роки в розмірі 10846,37 грн.

Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання незаконною й протиправною, такою, що порушує норму ч. 3 ст. 42 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з висновком про відсутність підстав для встановлення позивачу виплати 300 грн. як особі, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на підставі ч. 3 ст. 42 Закону 1058-ІV нарахувати з 01.10.2022 року й виплачувати позивачу щомісячну виплату 300 грн., як особі, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Номами частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Наведене свідчить про те що, моральна шкода належить відшкодуванню лише у тому випадку, коли її завдано фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень.

Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідачів згідно зі ст. 56 Конституції України відшкодувати заподіяну позивачу моральну шкоду, у рівних пропорціях, яку позивач оцінює у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, заподіяну позивачу протиправними діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав позивача на своєчасне отримання інформації, її неповнотою та позбавлення позивача виплати 300 грн. шляхом дискримінації прав позивача як особи, що станом на 01.10.2022 р. виповнилось понад 73 роки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текс постанови суду складений 04.10.2023.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.