Справа № 380/20687/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

04 жовтня 2023 рокусправа № 380/20687/23
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у жовтні 2016 року та вересні 2017 року відповідно, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України(військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у жовтні 2016 року та грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2017 року з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, ураховуючи раніше виплачені суми.

Ухвалою суду від 08.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 26.09.2023 позовну заяву було залишено без руху, а позивачу встановлено 5-денний строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності вказаних у заяві причин.

03.10.2023 до суду від представника позивача надійшла заява по суті ухвали про залишення позову без руху. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що позивачу здійснювались нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2018 року з затримкою, зокрема: згідно довідки про нарахування не виплаченої індексації підполковнику ОСОБА_2 за період з 01 липня 2015 року но 28 лютого 2018 року останньому нараховано кошти у розмірі 43 876,60 грн., та в подальшому 15.09.2021 виплачено, що підтверджується листом НОМЕР_3 прикордонного загону від 11.10.2021 №11/5952. Із огляду на архівні відомості карток грошового забезпечення під час проходження військової служби позивачу у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ) проводились нарахування та виплати, розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення, зокрема у жовтні 2016 року у сумі 7 800,76 грн., у вересні 2017 року у сумі 7 800,75 грн., допомога на оздоровлення без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороду нарахованої у ці місяці у сумі 4 680,46 грн.. 4 680,46 грн., виплату якої було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» і така виплачувалась із січня 2016 року по лютий 2018 року щомісячно. Враховуючи, що під час проходження військової служби відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення останній звернувся до суду. Представник позивача звертає увагу, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли до внесення змін до статті 233 КЗпП, право позивача на звернення до суду із цим позовом не обмежується будь-яким строком. На думку представника позивача, відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду. З огляду на викладене, представник позивача просить продовжити розгляд справи.

Розглядаючи питання строків звернення до суду, судом враховано таке.

Із матеріалів справи та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що в провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/14773/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

За змістом позовних вимог у справі №380/14773/22, позивач просив суд визнати протиправними дії Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у жовтні 2016 року, вересні 2017 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язати Західне регіональне управління (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у жовтні 2016 року, вересні 2017 року з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, ураховуючи раніше виплачені суми; визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нездійснення перерахунку та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період із січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої за вказані періоди індексації грошового забезпечення; зобов`язати Західне регіональне управління (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період із січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої за вказані періоди індексації грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 24.10.2022 у справі №380/14773/22 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку із пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом та не поданням до суду заяви про поновлення пропущеного строку.

Ухвалою суду від 08.12.2022 у справі №380/14773/22 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №380/14773/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 без змін.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-ІХ) внесено зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України.

Приписами частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Закон № 2352-ІХ набув чинності 19.07.2022.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач оскаржує дії відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення у жовтні 2016 року та вересні 2017 року відповідно, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

З даним позовом позивач звернувся до суду 29.08.2023 (згідно відбитку поштового штемпелю), тобто позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом у справі про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, передбачений статтею 233 Кодексу законів про працю України.

Надаючи оцінку доводам, приведеним у заяві представника позивача по суті ухвали про залишення позову без руху, суд зазначає, що зміст поданої заяви, як і зміст позовної заяви, не містять переконливих доводів з приводу того, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду у строк, визначений ст. 233 КЗпП України. Крім цього, суд зауважує, що у вказаній заяві представник позивача не зазначає, що позивач уже звертався до суду у 2022 році із аналогічною за змістом позовною заявою і таку було повернуто судом, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви та не подав до суду заяви про поновлення пропущеного тримісячного строку звернення до суду, визначеного ст. 233 КЗпП України.

Таким чином представник позивача так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення позивача до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені представником позивача обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивач своєчасно звернувся до суду.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач не повідомив поважних причин пропуску строку звернення до суду, у суду наявні підстави, встановлені частиною 15 статті 171 та пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України, для залишення позовної заяви позивача без розгляду.

Керуючись ст.ст. 47, 122, 123, 171, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні заяви представника позивача про по суті ухвали про залишення позову без руху - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 04.10.2023 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович