Справа № 752/15207/23
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/240/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.09.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Майорової Ніни Валентинівни, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

у липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 3 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції м. Києва Майорової Н.В. серії ЕАС № 7338279 від 15.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 15.07.2023 відповідачем складено постанову серії ЕАС № 7338279, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн, згідно змісту якої 15.07.2023 о 10.30 год по вул. Португальській 2ав м. Києві водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом встановив державний номерний знак НОМЕР_1 , які не належать даному транспортному засобу, чим порушив вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121-3 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає вимогам закону. Зазначає, що інспектором не взято до уваги його пояснення щодо того, що ним вказаний номерний знак на транспортний засіб не встановлювався; він на підставі довіреності від 14.07.2023 року та вантажної митної декларації здійснював транспортування транспортного засобу з м. Рівне до м. Києва; хто встановлював даний номерний знак на транспортний засіб йому не відомо.

Вказує про неповне з?ясування відповідачем обставин справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, недоведеність вини позивача та порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25-26).

06.09.2023 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому останній зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Вказано, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог закону на підставі відповідних доказів. При перевірці транспортного засобу через національну автоматизовану інформаційну систему Головного сервісного центру МВС встановлено, що відносно транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , - RenaultMeganeз кодом НОМЕР_2 , видано номерні знаки для разових поїздок НОМЕР_5, при цьому на момент розгляду справ вказаний вище транспортний засіб мав зовсім інші номерні знаки, а саме - НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАС № 7338279 від 15.07.2023 року, прийнятої інспектором3 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Майоровою Н.В., ОСОБА_1 15.07.2023 о 10.30 в м. Києві по вул. Португальській, 2а, в м. Києві, керуючи транспортним засобом, встановив транзитні ДНЗ НОМЕР_1, які не належать даному транспортному засобу, чим порушив вимоги п. 2.9 в Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121-3 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказане порушення на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. (а.с. 9-10).

Позивачем до позову додано копію довіреності, виданої 14.07.2023 від імені ТОВ «Глобалавтотрейдпюс», відповідно до змісту якої товариство в особі директора Слободенюк А.О. уповноважує ОСОБА_1. здійснити транспортування по території України та доставити до місця призначення транспортний засіб RenaultMegane з кодом VIN НОМЕР_3 , 2007 року випуску, який належить ТОВ «Глобалавтотрейд плюс», транзитний номер якого НОМЕР_1 (а.с. 11).

Крім того, матеріали справи містять копію митної декларації щодо транспортного засобу RenaultMegane з кодом VIN НОМЕР_3 , 2007 року випуску (а.с. 12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

За змістом положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

За ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 КУпАП.

Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими особами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення за ст. 121-3 КУпАП передбачено скорочене провадження, яке полягає у фіксації адміністративного правопорушення і накладенні адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Такий правовий висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року в справі № 338/1/17 (К/9901/15804/18).

Відповідно положень ст. 251 КУпАП (зі змінами) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

За змістом положень п. 2.9 в ПДР, водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ПДР, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 року в справі № 760/2846/17.

Так, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч.1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та| підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування opганами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалена, і використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп. 6 п. 3 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», портативний відео реєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Окрім того, відповідно до вищезазначеної Інструкції, відеореєстратор - пристрій призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Таким чином, відеозаписи та фотознімки з портативного відеореєстратора і інспекторів та відеозаписи з реєстратора службового транспортного засобу є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72-76 КАС України.

В обґрунтування заперечень по суті позовних вимог, представником відповідача надано в розпорядження суду наступні докази: відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора інспектора; фотозображення з місця зупинки транспортного засобу із відображенням номерного знаку - НОМЕР_1 ; реєстраційну картку на транспортний засіб; заяву про реєстрацію транспортного засобу. Із наданих відповідачем доказів вбачається, що за транспортним засобом RenaultMegane з кодом VIN НОМЕР_3 , 2007 року випуску закріплено номерні знаки для разових поїздок НОМЕР_4 . Наведене стверджується даними національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС.

Крім того, суд враховує також і ту обставину, що у позивача відсутні реєстраційні документи, передбачені п. 2.4 ПДР, тобто реєстраційні документи на знаки для разових поїздок з номером НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За таких обставин, суд надходить до висновку, що інспектор 3 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Майорова Н.В., як суб`єкт владних повноважень, діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що останній не встановлював вказані номерні знаки на транспортний засіб особисто, відтак не є суб?єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-3 ч. 1 КУпАП, оскільки диспозицією зазначеної статті встановлено адміністративну відповідальність саме за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Відтак, у суду відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції м. Києва старшого лейтенанта поліції Майорової Ніни Валентинівни, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя