Справа № 320/5926/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року № 320/5926/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправної та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправної та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.01.2021 ВП №62056350.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувану постанову передчасною, оскільки ГУ ПФУ у Київській області позивачу не було виплачено будь-яких коштів. Крім того, на думку позивача, нарахована компенсація у розмірі 1 743,91 грн. не відповідає сумі, яку повинен виплатити ГУ ПФУ у Київській області відповідно до рішення суду.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано від відповідача засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62056350.

У встановлений законом строк відповідачем відзив на адміністративний позов не подано.

Натомість, відповідачем були долучені до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2021 року.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області своїм правом на подання пояснень відносно предмету спору не скористалась, пояснень до суду не надала.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В січні 2019 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії,

- стягнути з Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсійного забезпечення у розмірі 107 578,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року справі № 320/479/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 14.08.2010 по 31.08.2011, відповідно до Закону України «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Вказане судове рішення набрало чинності 17 січня 2020 року.

28 лютого 2020 року Київським окружним адміністративним судом у даній справі видано виконавчий лист № 320/479/19, у якому боржником зазначено Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області.

21 квітня 2020 року ухвалою Київського окружного адміністративного суду замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Київським окружним адміністративним судом 28.02.2020 р. у справі №320/479/1511, а саме боржника Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, ).

07 липня 2020 року виконавчий лист № 320/479/19 направлений позивачем для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Разом з заявою про примусове виконання виконавчого листа,позивачем було направлено письмовий розрахунок суми боргу, яку на думку позивача, повинен виплатити боржник на виконання судового рішення, а саме компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з вересня 2011 року по жовтень 2018 року включно, у розмір 107 578,00 грн.

14 травня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконані рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялим Максимом Глібовичем відкрито виконавче провадження № 62056350 з примусово виконання виконавчого листа № 320/479/19, який виданий 28.02.2020 року Київським окружним адміністративним судом.

11.07.2020 року позивачем до ГУ ПФУ у Київській області була направлена письмова заява про надання інформації щодо причин невиконання судового рішення.

18.08.2020 року засобами поштового зв`язку позивач отримав лист з ГУ ПФУ у Київській області від 06.08.2020 року, відповідно до якого повідомлено, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2020 № 62056350, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання судових рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.05.2020 № 3706/14, Головним управлінням направлено повідомлення про здійснені заходи, щодо виконання Постанови Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року по справі № 320/479/19 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 по справі № 320/479/19. Кошти по судовому рішенню нараховано в сумі -1 743,91 грн.

18.01.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 62056350.

Незгода позивача із прийнятою постановою зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон N 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону N 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону N 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України N 1404-VІІІсторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Згідно положень частини 1 статті 26 Закону N 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону N 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону N 1404-VІІІвиконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону N 1404-VIII).

Положеннями частини першої статті 40 Закону України N 1404-VІІІвизначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Із матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року справі № 320/479/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації витрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 14.08.2010 по 31.08.2011, відповідно до Закону України «Про компенсації громадянам витрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159. В решті позовних вимог відмолено.

Так, листом від 03.06.2020 року відділ з питань виплати пенсій №1 Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ у Київській області повідомлено відповідача про те, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду №320/479/19 від 15.05.2019 та з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду № 320/479/19 від 30 липня 2019 року , яким було зобов`язано Білоцерківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 14.08.2010 по 31.08.2011, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, проведено розрахунок компенсації та нараховано доплату у сумі 1743,91 грн. про що, до управління державної виконавчої Головного управління юстиції в Київській області 13.02.2020 р. №1000/0402-7/7153 була надіслана довідка про здійснення нарахування на виконання рішення суду, виплата якої відповідно до статті 6 Закону Україні «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 за рахунок джерел, з яких здійснювались відповідні виплати.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області про факт виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року в належний спосіб повідомлено орган примусового виконання.

Як наслідок, за умов надходження відповідної інформації з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до Відділу примусового виконання рішень, останній, в силу специфіки викладу резолютивної частині рішення, тобто враховуючи його характер та особливості виконання, об`єктивно врахував зазначене повідомлення, саме як обставину, що засвідчує виконання судового рішення, оскільки підстав не враховувати подані докази не було.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставним посилання позивача на неправомірність постанови від 18.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП №62056350.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем не вживалось жодних заходів щодо перевірки правильності та повноти нарахування належного розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити лише перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а не їх повноту чи правильність нарахування.

На переконання суду, у разі незгоди з діями ГУ ПФУ у Київській області щодо здійснених нарахувань, позивач вправі оскаржити їх у встановленому порядку до суду.

Суд звертає увагу, що резолютивна частина рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року по справі № 320/479/19 не містить вимоги щодо нарахування та виплати позивачу грошових коштів у розмірі 107 578,00 грн. за період з вересня 2011 року по жовтень 2018 року, як зазначає про це позивач.

Натомість, рішенням суду зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 14.08.2010 по 31.08.2011,відповідно до Закону України «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас, суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 18.01.2021№62056350 та відсутність підстав для її скасування, внаслідок чого, даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.