Справа № 380/13208/23
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 рокусправа № 380/13208/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сов`як Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шлянти Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 11 травня 2023 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 за п.п. «г» п.З ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю з інвалідністю І групи.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить службу у Збройних Силах України за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_1 . 11.05.2023 засобами поштового зв`язку направив рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , просив звільнити його з військової служби за контрактом у зв`язку з наявністю у нього хворої лежачої матері з першою групою інвалідності за загальним захворюванням, яка потребує стороннього догляду на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач стверджує, що інших дорослих членів сім`ї, які могли б здійснювати догляд за його матір`ю немає.

Позивач звертає увагу, що до рапорту, який подавався командиру Військової частини НОМЕР_1 були долучені усі необхідні підтверджуючі документи для його задоволення. Поштова кореспонденція з рапортом від 11.05.2023 та додатками до нього направлена на адресу державної реєстрації місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 та вручена адресату 18.05.2023.

Позивач повідомляє, що листом від 23.05.2023 № 812/3231 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки Військової частини НОМЕР_1 його було повідомлено про відсутність правових підстав для його звільнення.

Позивач вважає протиправною відмову відповідача та звернувся з цим позовом до суду.

Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивач у встановленому порядку з рапортом на звільнення не звертався, оскільки не було дотримано вимог Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, а саме рапорт було подано не по команді, а безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач покликається на те, що у поданій позивачем копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за № 063907, комісією визначено рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності спостереження та лікування. Комісією не було визначено необхідності здійснення постійного догляду за особою, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав у позивача на звільнення з військової служби. Інших документів, які б засвідчували необхідність постійного догляду за хворою матір`ю інвалідом 1 групи позивачем не надано.

Відповідач стверджує, що позивачем не було дотримано вимоги абз.2 п.14.10 розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, до рапорту були подані належним чином не завірені документи.

Щодо п.2 вимог відповідач покликається на наявність у військової частини дискреційних повноважень при вирішенні питання про звільнення позивача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_1 .

11.05.2023 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , просив звільнити його з військової служби за контрактом у зв`язку з наявністю у нього хворої лежачої матері з першою групою інвалідності за загальним захворюванням, яка потребує стороннього догляду на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту було долучено: паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм ОСОБА_1 (нотаріально посвідчена копія); довідка про реєстрацію місця проживання № 246 від 04.06.2021 (нотаріально посвідчена копія); довідка огляду МСЕК Серії 12 ААВ № 063907 від 14.11.2022 (нотаріально посвідчена копія); свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 04.09.2002 (нотаріально посвідчена копія); паспорт та ідентифікаційний номер ОСОБА_2 (нотаріально посвідчена копія); рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.10.2016 у справі № 446/1406/16-ц про розірвання шлюбу (витяг з державної інформаційної системи Єдиний державний реєстр судових рішень); довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 161 від 08.05.2003 (оригінал); акт обстеження житлово-побутових умов № 20/15-26/3 від 08.05.2003 (оригінал).

У відповідь на рапорт позивача листом від 23.05.2023 № 812/3231 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність правових підстав для його звільнення з військової служби.

Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частинами 2, 3, 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, відповідно до п.п. г) п. 2 ч. 4 ст..26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

-у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

-у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

-у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

-у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

-у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

-у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

-у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

-військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

-військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

-один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

-військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

-перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як на підставу звільнення з військової служби у рапорті покликався на необхідність здійснення постійного догляду за хворою лежачою матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 161 від 08.05.2003 заявник зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 . До складу сім`ї позивача входять: ОСОБА_4 (дідусь), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 (мати) ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 (брат), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, згідно вказаної довідки у позивача є повнолітній брат ОСОБА_5 , який проживає разом з ним.

Суд критично оцінює покликання позивача на те, що його брат ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2019 року. Зазначені доводи позивача не підтверджені належними доказами. Долучений акт обстеження житлово-побутових умов № 20/15-26/3 від 08.05.2003 підтверджує умови проживання на дату його складення і не може засвідчувати умови проживання зареєстрованих у житловому приміщенні у період з 2019 року до 2023 року

Отже, позивач не надав відповідачу доказів того, що він є єдиною особою, хто може здійснювати догляд за ОСОБА_2 , зокрема, про неможливість здійснення такого догляду іншими повнолітніми членами сім`ї чи іншими особами.

Таким чином, позивач не підтвердив необхідність здійснення ним постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю першої групи.

Оскільки за результатами розгляду рапорту позивача було встановлено відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, що не спростовано позивачем у судовому засіданні, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язати вчинити дії.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.10.2023.

Суддя Крутько О.В.