Справа № 160/25537/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 жовтня 2023 р. Справа № 160/25537/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

04.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування відносно мене положень абзацу 21 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 та Постанови КМУ від 10.11.2021 року №1165 про затвердження Порядку виплати пенсії , не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області виплатити мені заборгованість по пенсії що утворилась з січня 2021 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) після одержання позовної заяви суд з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на таке.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 листопада 2021 року, Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення по справі №160/7199/21, яким було визнано протиправним та скасовано відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, яка виражена у рішенні від 02.03.2021 року №0400-010303-8/30093. Також, було зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 27.01.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На виконання даного рішення позивачу було призначено пенсію. Однак, як зазначає позивач, виплата пенсії почалась з липня 2022 року. Таким чином, у ПФУ утворилась заборгованість за період: січень 2021 по липень 2022 року. Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року, по справі №160/16527/22 було зобов`язано зробити перерахунок та виплату мені пенсії відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абз.3 ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з урахуванням раніше виплачених сум, з дати призначення пенсії, а саме з 27.01.2021 року. Так, у березні 2023 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо розміру заборгованості, яка утворилась у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та її виплату. Проте отримав відповідь від 25.04.2023 року, №18448-13147/Г-01/8-0400/23 в якій відповідач зазначає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року, по справі №160/7199/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року, по справі №160/16527/22, повністю були виконанні. Щодо заборгованості, яка утворилась, то відповідач вказує, що на позивача розповсюджується абзац 21 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637, відповідно до якого, «Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України» та відповідно Постанова КМУ від 10.11.2021 року №1165 про затвердження Порядку виплати пенсії , не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам. Не погоджуючись з діями відповідача, які полягають у невиплаті позивачу заборгованості пенсії з січня 2021 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі №160/7199/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року по справі №160/16527/22, які набрали законної сили.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

За приписами статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Так, зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на викладене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов щодо визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування відносно мене положень абзацу 21 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 та Постанови КМУ від 10.11.2021 року №1165 про затвердження Порядку виплати пенсії , не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області виплатити мені заборгованість по пенсії що утворилась з січня 2021 року, фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення від 24 листопада 2021 року по справі №160/7199/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року по справі №160/16527/22.

Позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, допущених при виконанні рішень суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі №160/7199/21 та №160/16527/22 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно статті 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 27.07.2022 у справі №686/2636/17, від 20.10.2022 у справі №580/2491/21, від 21.12.2022 у справі № 620/4090/22.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини 2 статті 170 вказаного Кодексу про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Враховуючи, що позов, заявлений позивачем, виник на стадії виконання судового рішення, а спірні правовідносини у даному випадку пов`язані з неналежним виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі №160/7199/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року по справі №160/16527/22, і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову, за якими вже постановлено судове рішення по суті позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 241, 243, 248, 256, 257, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі №160/25537/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із матеріалами позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець