Справа № 520/13/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

09 жовтня 2023 року №520/13/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової Олени Віталіївни про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 04.08.2022 у справі №520/13/22 за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі за текстом - відповідач) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданова Олена Віталіївна 25.09.2023 звернулась до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/13/22 шляхом стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані щорічні чергові оплачувані відпустки - 41216,63 грн.

Аргументуючи подану заяву державний виконавець зазначив, що боржник не виконує рішення суду зобов`язального характеру, а заміна способу виконання рішення на стягнення коштів дозволить у повному обсязі виконати рішення по справі.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Державний виконавець просив розгляд заяви проводити без його участі.

За приписами ч. 2 ст. 378 КАСУ заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про зміну способу виконання судового рішення, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 у справі №520/13/22 позов - залишено без задоволення. Суд із виходом за межі позову зобов`язав Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основних відпусток міліціонера за період 03.02.2001р.-17.12.2012р. та 18.04.2014р.-06.11.2015р.

Головним державним виконавцем ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.04.2023 відкрито виконавче провадження №71623700 з примусового виконання виконавчого листа №520/13/22, виданого 10.04.2023 Харківським окружним адміністративним судом.

Листом від 30.06.2023 №9/3-70 відповідач повідомив державного виконавця, що згідно з розрахунком компенсації за невикористані щорічні чергові оплачувані відпустки потреба в коштах складає 41216,63 грн та при надходженні цільового фінансування згідно з потребою в коштах для виконання рішень суду по ГУМВС України в Харківській області від 29.06.2023 №9/3-67 виплата буде проведена в найкоротший термін.

Отже, у спірних правовідносинах рішення суду було виконано суб"єктом владних повноважень в частині нарахування коштів, а матеріали справи не містять доказів наявності у суб"єкта владних повноважень свавільного наміру на уникнення виконання рішення суду в цілому, позаяк суб"єкт владних повноважень звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня з метою отримання додаткових асигнувань.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України причиною відстрочення виконання рішення суду, розстрочення виконання рішення суду, зміни способу чи порядку виконання рішення, встановлення способу і порядку виконання рішення суду є існування виняткового випадку, котрий здатен виправдати відступлення від сформульованого у резолютивній частині судового акту способу захисту права (інтересу) особи, не зачіпаючи про цьому суті та сутності предмета спору та рішення суду.

При цьому, згаданий винятковий випадок повинен істотно ускладнювати виконання рішення суду або унеможливлювати виконання рішення суду, тобто мати характер об"єктивно непереборної та нездоланної дії і підтверджуватись належними та допустимими доказами.

При цьому, порядок виконання рішення слід розуміти як визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основних відпусток міліціонера за період 03.02.2001р.-17.12.2012р. та 18.04.2014р.-06.11.2015р., судом не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів, тощо, а встановлено обов`язок відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористані дні основних відпусток міліціонера.

Оцінивши докази у їх сукупності, відповідно до положень ст.ст.72-76, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що зазначені державним виконавцем обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є винятковими, які б вказували саме на істотне ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Окремо суд зважає, що вимоги про стягнення коштів у справі не заявлялось, така вимога не розглядалась і не вирішувалась судом, обставини стягнення з суб"єкта владних повноважень коштів та відповідно джерела їх знаходження не входили до предмету доказування у справі.

Отже, вимога про стягнення з відповідача нарахованої, проте невиплаченої компенсації за невикористані дні основних відпусток міліціонера не було предметом розгляду даної справи.

При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 23.06.2021р. у справі №520/13014/2020 вимога про стягнення заборгованості не дублює вимогу про зобов`язання нарахувати і виплатити заборгованість, ці вимоги є двома різними способами захисту порушеного права, які передбачають відмінний механізм виконання судових рішень; списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права є вимога про стягнення коштів.

При вирішенні ініційованого заявником спору судом були враховані як характер спірних правовідносин, так і зміст та специфіка реалізації управлінських функцій відповідачем.

У даному конкретному випадку заміна способу захисту права особи із зобов`язання суб"єкта владних повноважень вчинити певні дії на спосіб захисту права особи у формі стягнення коштів поза розумним сумнівом означає зміну судом результату вирішення спору, який вже викладений у тексті рішення по справ.

За таких обставин, подану державним виконавцем заяву належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №520/13/22 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати постановлення (підписання) ухвали.

Суддя А.В. Сліденко