Справа № 380/17746/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 рокусправа № 380/17746/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовський Р.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» до Львівської митниці Державної митної Служби України про визнання протиправними дії та скасування рішення, -

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» до Львівської митниці, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці ДМС України № UA209000/2023/900052/1 від 30 січня 2023 року про коригування митної вартості та визнати протиправною та скасувати Картку відмови № UA209170/2023/000344 від 30 січня 2023 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 2 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 січня 2023 року декларантом ТОВ «Левітрейд» було подано митну декларацію № 23UA23U6 з метою ввезення на митну територію України з Республіки Польща товарів Позивача, що згідно з графою 31 ВМД іменувались як: «чай чорний, в одноразових фільтрах-пакетах, в асортименті в упаковках не більше як 3 кг Herbata Czarna Ekspresowa Chayok Black Tea, apт.573». Фактурна вартість даного товару - 20 528, 64 доларів США. Разом з митною декларацією декларантом було подано відповідні товаросупровідні документи. Заявлена митна вартість у перерахунку на валюту «українська гривня» станом на дату подання митної декларації становила: 785 703, 62 гривень. Незважаючи на низку первинно поданих документів, що повністю підтверджували заявлену митну вартість, 30 січня 2023 року Львівською митницею ДМСУ було прийнято рішення UА209000/2023/900052/1 про коригування митної вартості товару. 30 січня 2023 року Львівською митницею ДМС було також прийнято Картку відмови у митному оформленні товару Позивача № UA209170/2023/000344. Відповідно до п.3.1. Контракту № 0712/2022 від 25 листопада 2022 року постачання Товару за даним Контрактом та його передача від Продавця до Покупця здійснюється на умовах FCA-Франко-перевізник (Гнезно, Познань), відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. Місце відвантаження - Гнезно також вбачається зі змісту CMR від 27 січня 2023 року (була подана разом з митною декларацією) та є місцем розміщення складу компанії-продавця. У своїх письмових поясненнях від 18 квітня 2023 року ТОВ «Левітрейд» зазначало, що належним місцем відвантаження просимо вважати місто Гнезно, Польща на умовах FCA Інкотермс 2010. Умови, зазначені у ВМД, є помилкою декларанта. Відповідач зазначає: «У рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 № 1983 натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27 січня 2023 року 2023-00871». Твердження Відповідача не відповідають дійсності, оскільки договір № 1983 від 01 листопада 2022 року був поданий разом з митною декларацією від 30 січня 2023 року, а поданий декларантом документ за реквізитами «від 27 січня 2023року 2023-00871» є заявкою на надання транспортно-експедиторських послуг, а не договором перевезення. Як заявку, так і сам договір Позивачем було повторно подано разом з письмовими поясненнями митному органу від 18 квітня 2023 року. Листом від 13 липня 2023 року ТОВ «Девік Консалтинг» підтвердило факт надання транспортно-експедиторських послуг, а також підтвердило факт укладення заявки № 2023-00871 від 25 січня 2023 року. ТОВ «Девік Консалтинг» також зазначило, що «дата формування» заявки проставляється системою 1С та відображає лише дату друкування документа. Датою укладення заявки є дата 25 січня 2023 року. Щодо заявки на товар Позивач зазначає, що її подання не передбачено Митним кодексом України. Відповідачеві було надано достатньо документів, які підтверджували кількісні та якісні характеристики придбаного товару, а також його фактурну вартість. Відповідач повністю проігнорував надані декларантом додаткові документи про якісні та кількісні характеристики товару. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що під час здійснення митного оформлення за митною декларації № 23UA23U6 від 30.01.2023 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено наступне: у рахунку на перевезення зазначено маршрут Gniezno-Краківець-Львів, у ЦМР у гр.4 вказане місце завантаження - Гнезно, тоді як у гр.20 МД зазначенo FCA Познань; у рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 №1983, натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27.01.2023 2023-00871; у п.2.5 Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, у п. 3.3 Зазначено, що Продавець може самостійно отримувати ліцензії, дозволи, сертифікати, які необхідні при оформленні товару на експорт. Проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідач надіслав декларанту вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. На вимогу декларантом продубльовано прайс-лист, інших додаткових документів не надано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. У митного органу були наявності обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 15.12.2022р. № UA209170/2022/99582, де митна вартість такого товару становить 5.0001 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року ухвалено перейти до розгляду справи № 380/17746/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» до Львівської митниці Державної митної Служби України про визнання протиправними дії та скасування рішення за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 5.10.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Дослідивши доводи представника позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

30 січня 2023 року декларантом ТОВ «Левітрейд» було подано митну декларацію № 23UA23U6 з метою ввезення на митну територію України з Республіки Польща товарів «чай чорний, в одноразових фільтрах-пакетах, в асортименті в упаковках не більше як 3 кг Herbata Czarna Ekspresowa Chayok Black Tea, apm.573».

Фактурна вартість даного товару - 20 528, 64 доларів США.

Відповідно до графи 44 митної декларації, у якості товаросупровідних документів декларантом було подано наступні:

Сертифікат якості від 27 січня 2023 року (код 0003);

Пакувальний лист (специфікація) від 27 січня 2023 року (код 0271);

Рахунок-фактура 23510004 від 27 січня 2023 року (код 0380);

Автотранспортна накладна (CMR) від 27 січня 2023 року (код 0730);

Сертифікат Євро-1 PL/MF/AS 0322689 від 27 січня 2023 року (код 0954);

Платіжна інструкція № 1275 від 24 січня 2023 року (оплата товару) (код 3001);

Рахунок надання транспортних послуг № 47 від 27 січня 2023 року (код 3004);

Заявка на перевезення № 2023-00871 від 25 січня 2023 року (код 3007);

Заявка на перевезення № 2023-00871 від 27 січня 2023 року, укладена між ТОВ «Девік Консалтинг» та перевізником» (код 3007);

Прайс-лист від 27 січня 2023 року (код 3014);

Контракт № 0712/2022 від 25 листопада 2022 року (код 4104);

Договір транспортного експедирування № 1983 від 01 листопада 2022 року (код 4301);

Митна декларації країни відправлення MRN 23PL391010E0256344 від 27 січня 2023 року (код 9610).

Заявлена митна вартість у перерахунку на валюту «українська гривня» станом на дату подання митної декларації становила: 785 703, 62 гривень.

30 січня 2023 року інспектор ВМО № 1 м/п «Городок» Львівської митниці ДМСУ, в межах якого здійснювалось дане оформлення, звернувся до декларанта Позивача із електронною вимогою надати додаткові документи.

30 січня 2023 року декларант Позивача надав додаткові документи, а саме: прайс-лист від виробника та повідомив про неможливість надання інших додаткових документів.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією № 23UA23U6 від 30.01.2023 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено наступне:

- у рахунку на перевезення зазначено маршрут Gniezno-Краківець-Зьвів, у ЦМР у гр.4 вказане місце завантаження - Гнезно, тоді як у гр.20 МД зазначено FCA Познань;

-у рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 №1983, натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27.01.2023 2023-00871;

-у п.2.5 Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, у п. 3.3 Зазначено, що Продавець може самостійно отримувати ліцензії, дозволи, сертифікати, які необхідні при оформленні товару на експорт. Проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах.

Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідач надіслав декларанту вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

На вимогу декларантом продубльовано прайс-лист (не містить реквізитів - валюта складання, умови поставки), інших додаткових документів не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 Митного кодексу України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 15.12.2022р. № UA209170/2022/99582, де митна вартість такого товару становить 5.0001 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

30 січня 2023 року Львівською митницею ДМСУ було прийнято рішення UА209000/2023/900052/1 про коригування митної вартості товару.

30 січня 2023 року Львівською митницею ДМС було також прийнято Картку відмови у митному оформленні товару Позивача № UA209170/2023/000344, зі змісту якої вбачається наступне формулювання: «Неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр. 12, 45, 46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 30.12.2022 № UA209000/2022/900245/1) cт. 54 п.6, cт. 55 МКУ. Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 "Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Неможливість визнати заявлену декларантом митну вартість за основним методом посадова особа митного органу в рішенні про коригування митної вартості мотивувала такими аргументами: У рахунку на перевезення зазначено маршрут Gniezno-Краківець-Львів, у ЦМР у гр.4 вказане місце завантаження- Гнезно, тоді як у гр..20 МД зазначено FCA Познань. У рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 №1983, натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27.01.2023 2023-00871. У п.2.5 Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, у п. 3.3 Зазначено, що Продавець може самостійно отримувати ліцензії, дозволи, сертифікатим необхідні при оформленні товару на експорт. Проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах.

На думку посадової особи митного органу Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначені за основним методом.

19 квітня 2023 року, на підставі ч.8 ст.55 МК України, ТОВ «Левітрейд» було подано до Львівської митниці ДМС письмові пояснення від 18 квітня 2023 року щодо змісту товаросупровідних документів, а також надано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, зокрема: Копія Платіжного доручення № 1275 від 24 січня 2023 року; Копія Контракту № 0712/2022 від 25 листопада 2022 року; Копія Акту наданих послуг № 47 від 31 січня 2023 року; Копія Платіжної інструкції № 8431 від 21 лютого 2023 року; Копія Довідки про транспортні витрати від 27 січня 2023 року; Копія Рахунку-проформи № 23500375 від 19 січня 2023 року; Копія Договору експедиції № 1983 від 01 листопада 2022 року; Копія Документа видачі товару № WZ 62048315 від 27 січня 2023 року; Копія Заявки від 25 січня 2023 року.

Листом Львівської митниці ДМС від 02 травня 2023 року ТОВ «Левітрейд» було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості товару

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, ТзОВ «Левітрейд» звернулося з позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Порядок визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України.

Згідно з статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з статтею 374 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною другою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також, відповідно до положень частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною першою статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Згідно з правилами частин третьої - шостої статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертій статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, серед іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Суд встановив, що спірне Рішення про коригування митної вартості UA209000/2023/900052/1 від 30 січня 2023 року виносилось на «чай чорний, в одноразових фільтрах-пакетах, в асортименті в упаковках не більше як 3 кг. Herbata Czarna Ekspresowa Chayok Black Tea, арт.573».

Неможливість визнати заявлену декларантом митну вартість за основним методом посадова особа митного органу в рішенні про коригування митної вартості мотивувала такими аргументами: У рахунку на перевезення зазначено маршрут Gniezno-Краківець-Львів, у ЦМР у гр.4 вказане місце завантаження- Гнезно, тоді як у гр..20 МД зазначено FCA Познань. У рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 №1983, натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27.01.2023 2023-00871. У п.2.5 Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, у п. 3.3 Зазначено, що Продавець може самостійно отримувати ліцензії, дозволи, сертифікатим необхідні при оформленні товару на експорт. Проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах.

Суд встановив, що відповідно до п.3.1. Контракту № 0712/2022 від 25 листопада 2022 року, постачання Товару за даним Контрактом та його передача від Продавця до Покупця здійснюється на умовах FCA-Франко-перевізник (Гнезно, Познань), відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Місце відвантаження Гнезно також вбачається зі змісту CMR від 27 січня 2023 року (була подана разом з митною декларацією) та є місцем розміщення складу компанії-продавця.

У своїх письмових поясненнях від 18 квітня 2023 року ТОВ «Левітрейд» додатково зазначало, що належним місцем відвантаження просимо вважати місто Гнезно, Польща на умовах FCA Інкотермс 2010. Умови, зазначені у ВМД, є помилкою декларанта.

Адреса місця відправки у місті Гнєжно, Польща також зазначено у Сертифікаті Євро-1 від 27 січня 2023 року, що був поданий разом з митною декларацією, та є адресою складу компанії-продавця «Belin Poland sp.z.o.o».

Щодо доводів Відповідача про те, що у рахунку на оплату транспортних витрат міститься посилання на договір від 01.11.2022 № 1983 натомість до митного оформлення надано договір на перевезення з реквізитами від 27 січня 2023 року 2023-00871, Суд вважає такі твердження голослівними, з огляду на наступне.

Договір № 1983 від 01 листопада 2022 року був поданий разом з митною декларацією від 30 січня 2023 року, що вбачається зі змісту гр.44 митної декларації. Поданий декларантом документ за реквізитами від 27 січня 2023 року 2023-00871 є заявкою на надання транспортно-експедиторських послуг, а не договором перевезення. Як заявку, так і сам договір Позивачем було повторно подано разом з письмовими поясненнями митному органу від 18 квітня 2023 року.

У листі від 02 травня 2023 року з приводу даної заявки Відповідач також надав доводи , що документ заявка на перевезення датовий 25.01.2023. Проте, відповідно до згенерованого програмним забезпеченням напису, дана заявка була сформована 27.01.2023 о 11.50 год. Оскільки, відповідно до п.2.1. договору про транспортне експедирування № 1983 від 01.11.2022 року, заявка подається не менше як за 48 годин до дати перевезення. То зі всією очевидністю вона не відповідає вимогам договору та її підписання не могло передбачати створення правових наслідків для сторін, оскільки, згідно з інформацією, внесеною до CMR б/н від 27.01.2023, вже 27.01.2023 товар був завантажений на поданий транспортний засіб».

Суд не погоджується з такими доводами Відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.2. Договору транспортного експедирування № 1983 від 21 вересня 2021 року, Заявка може бути подана Замовником за допомогою засобів факсимільного зв`язку чи/або іншим фіксованим шляхом (способом).

Листом від 13 липня 2023 року, що був долучений Позивачем до матеріалів справи, ТОВ «Девік Консалтинг» підтвердило факт надання транспортно-експедиторських послуг, а також підтвердило факт укладення заявки № 2023-00871 від 25 січня 2023 року. ТОВ «Девік Консалтинг» також зазначило, що «дата формування» заявки проставляється системою 1С та відображає лише дату друкування документа. Датою укладення заявки є дата 25 січня 2023 року (копія листа додається).

Отже, компанія, що надавала Позивачеві транспортно-експедиторські послуги, підтвердила факт видачі та підписання заявки. Окрім цього, надання послуг та їх вартість підтверджується також рахунком, договором, актом наданих послуг та документом їх оплати.

Суд погоджується з доводами Позивача, що підтвердження факту видачі заявки та умов перевезення самим експедитором, є узгодження цих умов з іншими документами (акт наданих послуг, рахунок, договір, CMR, платіжне доручення), які повністю підтверджують у своїй сукупності надання послуг саме у тому обсязі, у якому це відображено у транспортних документах.

Виходячи з аналізу матеріалів справи, Відповідач не взяв до уваги ані Акту наданих послуг № 47 від 31 січня 2023 року, ані Платіжну інструкцію № 8431 від 21 лютого 2023 року щодо оплати транспортних послуг, ані Довідку про транспортні витрати від 27 січня 2023 року, ані CMR від 27 січня 2023 року та не надав аргументів відхилення цих документів.

У своїх доводах Відповідач також зазначає, що Згідно п.1.1. Контракту № 0712/2022 від 25.11.2022 «Продавець продає, а Покупець купує продукти харчування, що виготовлені, упаковані, марковані та поставлені в асортименті та кількості, вказаній у заявці, які надалі називаємо Товар». Посилання на дану заявку наявне у поданій Вами фактурі-проформі № 23500375, проте дана заявка з додатковими документами не подавалась».

Однак, Відповідачеві було надано достатньо документів, які підтверджували кількісні та якісні характеристики придбаного товару, а також його фактурну вартість, зокрема: Копія Пакувального листа (специфікація) від 27 січня 2023 року; Копія Рахунку-фактури 23510004 від 27 січня 2023 року; Копія Платіжного доручення № 1275 від 24 січня 2023 року; Копія Рахунку-проформи № 23500375 від 19 січня 2023 року; Копія Документа видачі товару № WZ 62048315 від 27 січня 2023 року.

Однак, вищезазначені документи Відповідач не взяв до уваги.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд також відхиляє доводи Відповідача з приводу п.2.5 Контракту, у якому зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, у п. 3.3 Зазначено, що Продавець може самостійно отримувати ліцензії, дозволи, сертифікати, необхідні при оформленні товару на експорт. Проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах».

Відповідно до п.1.1.2 Контракту № 0712/2022 від 25 листопада 2022 року, Покупець дозволяє Продавцю використовувати Торговельну марку виключно для мети цього Договору, а Продавець зобов`язується виробляти, упаковувати, маркувати і поставляти узгоджений Сторонами Товар під даною Торговельною маркою. Покупець не стягує жодної додаткової плати за маркування Продавцем Товару за даним Контрактом під товарним знаком Покупця. Продавець не нараховує додаткову оплату за маркування продукції для Покупця за даним контрактом.

Окрім цього, Відповідач не надав жодної оцінки наступним документам: Рахунок-проформу № 23500375 від 19 січня 2023 року, Рахунок-фактуру 23510004 від 27 січня 2023 року, Документа видачі товару № WZ 62048315 від 27 січня 2023 року, Експортна декларація № MRN 23PL391010E0256344 від 27 січня 2023 року, Платіжну інструкцію № 1275 від 24 січня 2023 року (оплата товару) та Платіжну інструкцію № 8431 від 21 лютого 2023 року (оплата транспорту), акт надання послуг № 47 від 31 січня 2023 року, рахунок надання транспортних послуг № 47 від 27 січня 2023 року.

Відповідно до ч.9 ст.55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні товаросупровідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2021 року у справі N 815/3976/16, а також в постановах Верховного Суду у справах N 821/1617/17 від 14.08.2018 року, N 815/6827/17 від 29.01.2019 року, N 804/2256/16 від 12.11.2021 року, N 1/380/2019/002016 від 04.11.2021 року N 480/3558/19 від 17.11.2021 року, у яких суд прийшов до висновку, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі N 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Додатково, суд вважаємо за необхідне звернути увагу на застосування Відповідачем ст.64 МК України при застосуванні резервного методу визначення митної вартості.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 30 січня 2023 року вбачається наступне: «Застосовано метод 2ґ ( (ст.64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості для т.1 слугувала МД від 15 грудня 2022 року № UA209170/2022/99582, де митна вартість такого товару становить 5.0001 дол. США за кг».

Як вбачається з даної митної декларації, імпортований чай за ВМД UA209170/2022/99582 року був придбаний у компанії-посередника, а не у виробника. Так, зі змісту графи 2 митної декларації вбачається, що відправником виступає компанія «Darhouse Spolka z ograniczona odpow iedzialnoscia (37-700, Przemysl, Herburtow 50a)». У той же час, ТОВ «Левітрейд» придбало чай безпосередньо у виробника «Belin Poland Sp.z.o.o» Відтак, порівняння оптової ціни від виробника та ціни від посередника є необгрунтованим.

Окрім цього, графою 31 даної митної декларації встановлено, що імпортовано Чай чорний ферментований у первинних упаковках масою нетто не більш як 3 кг, в одноразових фільтр-пакетах: Чай Minutka 100 Torebek. У той же час, Позивачем імпортовано чай чорний, в одноразових фільтрах-пакетах, в асортименті в упаковках не більше як 3 кг. Herbata Czarna Ekspresowa Chayok Black Tea, арт.573.

Відповідачем не обґрунтовано, чи є даний чай ідентичним, чи подібним до ввезеного Позивачем товару, не надано обгрунтувань розрахунку митної вартості у кілограмах, у той же час, коли надані товаросупровідні документи містять відомості про вартість товару за одиницю.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці № UA209000/2023/900052/1 від 30 січня 2023 року про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000344 від 30 січня 2023 рок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» (81146, Львівська область, Львівський район, с. Підберізці, вул. Галицька, 12, ) судовий збір в розмірі 5368 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2023.

СуддяБрильовський Роман Михайлович