Справа № 460/9725/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2023 року м. Рівне №460/9725/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

1)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.11.2022 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

2)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 07.11.2022, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

3)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 07.11.2022 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

4)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.01.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 No393/96-BP;

5)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненнi ОСОБА_1 від 03.01.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

6)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 03.01.2023 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

7)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо недотримання встановленого терміну розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

8)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненнi ОСОБА_1 від 02.02.2023 наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

9)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 02.02.2023 iз вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

10)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 28.02.2023, наданого у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-BP;

11)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути звернення ОСОБА_1 вiд 28.02.2023 iз вирiшенням порушених питань відносно Закону України "Про звернення громадян" вiд 02.10.1996 №393/96-BP;

12)визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходiв у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/631/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

13)зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строкiв виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків пх виплати" від 19.10.2000 №2050-II, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі No460/6314/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

14)стягнути з Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 моральну шкоду один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмiрi 2589,00 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рiк" з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судових рішень у справі №460/6314/20.

Ухвалою суду від 04.04.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: письмових обґрунтувань щодо неможливості розгляду вимог щодо розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" окремо та доцільність об`єднання в одній позовній заяві таких вимог.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву, в якій останній просив роз`єднати його позовні вимоги в два окремі провадження.

Ухвалою суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 18.04.2023 заяву позивача про роз`єднання позовних вимог задоволено.

Роз`єднано позовні вимоги у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, виділивши в самостійне провадження позовні вимоги про:

-визнання протиправними дій Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходiв у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/631/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

-зобов`язання Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строкiв виплати грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-II, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №460/6314/20 за період з 01.01.2010 по 17.01.2022;

-стягнення з Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 моральної шкоди один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмiрi 2589,00 гривень, відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рiк" з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судових рішень у справі №460/6314/20.

Мотивуючи зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що на виконання судових рішень у справах №460/6314/20 відповідачем було нараховано кошти, які фактично виплачено лише 17.01.2022. Зазначав про те, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення. Також вказував, що неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії. Проте, листами відповідач фактично відмовився у нарахуванні та виплаті такої компенсації. За таких обставин, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а також ухвалу, якою роз`єднано позовні вимоги, відповідачем отримано 25.04.2023, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ним подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву і докази на її обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

У провадженні суду перебувала справа №460/6314/20 за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням суду від 15.03.2021 у даній справі, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Волинського обласного військового комісаріату щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 10 серпня 2020 року.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року.

Визнано протиправними дії Волинського обласного військового комісаріату щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року без урахування січня 2008 року як базового місяця.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2010 року по квітень 2013 року зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також ухвалою суду від 15.03.2021 у справі №460/6314/20 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126 в частині утримання ОСОБА_1 поза штатом Горохівсько-Локачинського об`єднаного районного військового комісаріату.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №460/6314/20 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасувати пункт 5 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.05.2013 №126 (по стройовій частині) в частині утримання майора ОСОБА_1 поза штатом Горохівсько-Локачинського об`єднаного районного військового комісаріату.

Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 апеляційну скаргу Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задоволено частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 460/6314/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування рішення вирішено залишити без розгляду.

При цьому судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №460/6314/20, відповідачем 17.01.2022 нараховано та виплачено грошове забезпечення ОСОБА_1 в сумі 16664,11 грн., що підтверджено випискою по картковому рахунку у банку та не є спірним у справі.

07.11.2022, 03.01.2023, 02.02.2023, 28.02.2023 позивач звертався до відповідача із заявами, в яких, зокрема, просив здійснити нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20.

Листами від 09.12.2022 №2735, від 08.02.2023 №403, від 06.03.2023 №502 Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив позивача про те, що питання, порушені ОСОБА_1 у заявах, зокрема, щодо компенсації втрати частини доходів не можуть бути реалізовані, оскільки відповідні судові рішення у справах №460/1956/22 та №460/6314/20 оскаржуються в апеляційному порядку.

Листом від 14.03.2023 №527 відповідач повідомив позивача, що право на компенсацію втрати частини доходу за порушення строків його виплати виникає лише у разі, якщо такий дохід має постійний, а не разовий характер. Вказав, що індексація грошового забезпечення не є доходом у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а тому її нарахування у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не передбачено.

Надаючи правову оцінку та вирішуючи спір по суті щодо можливості нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №460/6314/20, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст.1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

В силу приписів пункту 1 Порядку №159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Так, колегія суддів Верховного Суду, розглядаючи справу №240/11882/19, зазначила, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Суд встановив, що фактична виплата індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року; з квітня 2010 року по квітень 2013 року, які зазначені в рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/6314/20, відбулась лише 17.01.2022.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, яка була йому нарахована та виплачена на підставі рішень Рівненського окружного адміністративного суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року; з квітня 2010 року по квітень 2013 року, починаючи з 01.01.2010 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме: 17.01.2022 включно.

Щодо позовних вимог, які стосуються стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд зазначає, що доводи ОСОБА_1 щодо протиправного невиконання в повному обсязі судового рішення в іншій адміністративній справи, є достатнім та належним обґрунтуванням позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень проти держави розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04), а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенка; рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі "Шмалько проти України" (Shmalko v. Ukraine), № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

В одній з перших справ проти України, в якій ЄСПЛ розглядав питання наявності ефективних засобів юридичного захисту щодо скарг на тривале невиконання судових рішень, Суд нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29 червня 2004 року № 18966/02).

Забезпечення адекватного та достатнього відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів є прямим обов`язковим держави. При цьому, держава, запровадивши компенсаторний засіб юридичного захисту, має подбати про те, щоб такий засіб не вважався неефективним.

У справі "Скордіно проти Італії2 Європейського Суду з прав людини визначив ключові критерії для перевірки ефективності компенсаторного засобу юридичного захисту щодо надмірно тривалих судових проваджень.

Ці критерії, які також застосовні до справ про невиконання рішень (рішення у справі "Вассерман проти Росії", № 21071/05, від 10 квітня 2008 року, пп. 49 і 51), вимагають таке:

- позов про відшкодування має бути розглянутий упродовж розумного строку (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, п. 195);

- призначене відшкодування має бути виплачено без зволікань і, як правило, не пізніше шести місяців від дати, на яку рішення про його призначення набирає законної сили (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, п. 198);

- процесуальні норми стосовно позову про відшкодування мають відповідати принципові справедливості, гарантованому статтею 6 Конвенції (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, п. 200);

- норми стосовно судових витрат не повинні покладати надмірний тягар на сторону, яка подає позов, якщо її позов обґрунтований (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, п. 201);

- розмір відшкодування не повинен бути нерозумним у порівнянні з розміром відшкодувань, призначених Судом в аналогічних справах (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, пп. 202-206і213).

У справі "Харук та інші проти України" (рішення від 26.07.2012 року [комітет], заява № 703/05 та 115 інших заяв, п. 24- 25), а також у ряді інших справ проти України, які стосувались тривалого невиконання рішень національних судів, ЄСПЛ, беручи до уваги принципи визначення розміру компенсації, яка присуджується у випадку встановлення порушення Конвенції щодо невиконання рішень в подібних справах, визнав розумним та справедливим присудити 3000 євро кожному заявнику в заявах, що стосуються невиконання рішень тривалістю більше трьох років, та 1500 євро кожному заявнику в інших заявах. Зазначені суми є відшкодуванням будь-якої матеріальної і моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат.

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація - коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі "Скордіно проти Італії" № 36813/97, пп. 203 - 204, та рішення у справі "Вассерман проти Росії", № 21071/05, п. 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року, п. 100).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідач є суб`єктом, що належить до суб`єктів, які завдають шкоду, характер правовідносин свідчить про те, що права позивача - фізичної особи порушені протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Досліджуючи обставини справи, які слугували підставою для завдання моральної шкоди позивачу, суд враховує, що такими обставинами є саме тривале невиконання в повному обсязі судового рішення у справі №460/6314/20.

Оцінюючи вказані обставини та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку, моральна шкода має бути відшкодована у межах одного прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, тобто 2589,00 грн. (ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік").

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ч.1 ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків пх виплати" компенсацію за втрату частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2010 року по березень 2010 року та з травня 2013 року по червень 2013 року; з квітня 2010 року по квітень 2013 року, починаючи з 01.01.2010 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 17.01.2022.

Стягнути з Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 2589,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 жовтня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул.Теремнівська,85 а,м.Луцьк,Волинська область,43008, ЄДРПОУ/РНОКПП 08013516)

Суддя С.А. Борискін