Справа № 606/1588/23
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1588/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: судді Мельник А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просив скасувати постанову серії БАД№341496 від 01.08.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

Вважає вказану постанову безпідставною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував правил дорожнього руху та адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП не вчиняв. Працівниками поліції було порушено процедуру розгляду справи та притягнення до адміністративної відповідальності, оскаржувана постанова була винесена без відома та без присутності ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.08.2023 позовну заяву було залишено без руху, вказано на її недоліки та надано строк на їх усунення.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 31.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання.

08.09.2023 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 допустив порушення Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а тому поліцейським СРПП ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області інспектором поліції Василишин Л.В. правомірно було розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та винесено постанову, яка повністю відповідає вимогам законодавства. У відзиві вказано, що при зупинені транспорного засобу водій не увімкнув світлову сигналізацію та не був пристебнутий паском безпеки. Представник відповідача просить справу розглянути за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. До відзиву на позов було додано диск із матеріалами відеофіксації із нагрудної камери поліцейського щодо події правопорушення 01.08.2023.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Худа І.Р. не з`явились, однак представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Додатково вказала, що у справі №606/1589/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області Теребовлянським районним судом Тернопільської області 27.09.2023 ухвалено рішення, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7440627 від 01.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказане рішення прийнято на основі розгляду позову про оскарження постанови про причини зупинки, а саме: здійснено обгін за 50 метрів до пішохідного переходу. Отже, у даному випадку, на думку представника позивача, працює правило плодів отруйного дерева, тобто причини зупинки не було, тому і в подальшому складання оскаржуваної у даній справі постанови безпідставне.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З врахуванням викладеного, судовий розгляд даної справи проведено в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

01.08.2023 інспектором СРПП Відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Василишин Л.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341496, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 01.08.2023 о 16 год 18 хв в місті Теребовля по вулиці Кн.Василька 49 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Wolksvagen Touareg із номерним знаком НОМЕР_1 порушив п.п.9.9 (б) ПДР, а саме не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки, також п.п. 2.3В ПДР не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАД №341496 від 01.08.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до пункту 2.3В ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Адміністративним правопорушенням за правилами ч.5 ст. 121 КУпАП визнається: порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно пункту 9.9Б ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Адміністративним правопорушенням за правилами ч.2 ст. 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представником відповідача до відзиву на позов було додано диск із відеофіксацією з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано фрагмент із розгляду справи поліцейським, однак суд зазначає, що із відеозапису слідує, що мав місце розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме здійснення обгону ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом. Лише у кінці відео після складення постанови за вказане вище правопорушення працівником поліції було зазначено, що крім того ОСОБА_1 не користувався ременем пасивної безпеки та не увімкнув аварійної світлової сигналізації і за це на нього також буде складена постанова, далі працівник поліції попрощався із ОСОБА_1 . Моменту складення оскаржуваної постанови, ознайомлення із нею, вручення її ОСОБА_1 чи відмови останнього від її отримання, як про це зазначено в оскаржуваній постанові не зафіксовано.

Тобто, суд зазначає, що докази належного дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення оскаржуваної постанови відсутні. Тобто, матеріали справи не містять доказів фіксації обставин як вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП правопорушень, так і процедури розгляду відносно нього справи за вказані діяння та винесення відносно нього оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На переконання суду, постанова серії БАД№341496 від 01.08.2023 була винесена відносно ОСОБА_1 із грубим порушенням вимог процесуального права, відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 72-77, 90,139, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341496 від 01.08.2023, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ;

Повний текст рішення складено та підписано 09 жовтня 2023 року.

Суддя А.В. Мельник