Справа № 460/48/23
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2023 року м. Рівне №460/48/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТКОНД"
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТКОНД" (далі - позивач, ТОВ "ВЕСТКОНД") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення №05 від 05.12.2022, про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 25129,97грн.

Мотивуючи вимоги позову позивач, зокрема, зазначає, що на підставі Акта №7148/Ж5/17-00-04-05-15/40815627 від 07.11.2022 "Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «ВЕСТКОНД» " відповідачем було виявлено порушення позивачем встановлених абз.3 пп.69.1 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ та пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі ПК України) строків реєстрації податкових накладних, складених у червні 2022 року, при цьому наголошує, що ТОВ "ВЕСТКОНД" станом на червень 2022 року мало неможливість виконання своїх податкових обов`язків в частині реєстрації податкових накладних, а тому такий обов`язок було виконано одразу як тільки у нього відновилася така можливість з дотриманням шістдесяти денного строку. Посилається на неврахування податковим органом колізії правових норм, які регулювали строки реєстрації податкових накладних у 2022 році під час оголошеного в Україні воєнного стану, а також норм, які стосуються притягнення до відповідальності за порушення таких строків, у зв`язку із чим відповідач як суб`єкт владних повноважень мав застосовувати тлумачення найбільш сприятливе для платника податку. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.01.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк подачі відзиву відповідачем.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що вважає адміністративний позов безпідставним. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що за результатами проведеної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201 розділу V, абз.3 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України внаслідок чого порушено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних з податку на додану вартість за червень 2022 року. Наголошує, що підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ в редакції Закону №2260-ІХ від 12.05.2022 скасовано мораторій щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), а відповідно норма пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних санкцій за порушення термінів нарахування, декларування та сплати податків і зборів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби не застосовується з 27.05.2022 на період дії воєнного стану. Звертає увагу на те, що позивач не повідомляв податковий орган про неможливість виконання ним податкового обов`язку відповідно до вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та/або Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив у якій спростовує обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та наполягає на тому, що жоден доказ не вказує на те, що позивач удавано та цілеспрямовано діяв з тим, щоб не зареєструвати податкові накладні у відповідні строки, натомість в матеріалах справи наявні докази, що у позивача була об`єктивна неможливість у реєстрації податкових накладних, що було обумовлено незалежними від нього обставинами, а саме воєнним станом та зупиненням у 2022 році дії Єдиного реєстру податкових накладних на значний період, протягом якого ні позивач, ні його контрагенти не могли реєструвати податкові накладні, у зв`язку із чим виникла "ланцюгова реакція", яка призвела до того, що позивач не мав реєстраційного ліміту на спецрахунку, що і перешкодило йому у червні та серпні 2022 зареєструвати податкові накладні.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

16.11.2022 ТОВ "ВЕСТКОНД" рекомендованим листом отримано Акт №7148/Ж5/17-00-04-05-15/40815627 від 07.11.2022 "Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "ВЕСТКОНД" " (далі Акт перевірки), складений Головним управлінням ДПС у Рівненській області, в якому зазначено, що Головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб у м.Рівному управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Рівненській області Рашко І.В. на підставі пункту 200.10 ст.200 розділу V ПК України проведено камеральну перевірку з реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах ТОВ "ВЕСТКОНД" .

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 201.10 ст.201 ПК України в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних №214 від 06.06.2022 (11 днів прострочення), №221 від 10.06.2022 (11 днів прострочення), №219 від 10.06.2022 (11 днів прострочення), №218 від 09.06.2022 (11 днів прострочення), №217 від 08.06.2022 (11 днів прострочення), №212 від 01.06.2022 (11 днів прострочення), №216 від 08.06.2022 (11 днів прострочення), №211 від 01.06.2022 (11 днів прострочення), №230 від 13.06.2022 (11 днів прострочення), №215 від 08.06.2022 (11 днів прострочення), №213 від 01.06.2022 (11 днів прострочення), №220 від 10.06.2022 (11 днів прострочення), №225 від 13.06.2022 (12 днів прострочення), №228 від 01.06.2022 (12 днів прострочення), №224 від 13.06.2022 (12 днів прострочення), №227 від 15.06.2022 (12 днів прострочення), №226 від 14.06.2022 (12 днів прострочення), №229 від 07.06.2022 (12 днів прострочення), №223 від 10.06.2022 (13 днів прострочення), №222 від 10.06.2022 (15 днів прострочення), №329 від 08.08.2022 (2 дні прострочення), що у відповідності до ст.120-1 ПК України, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної у таких податкових накладних/розрахунках коригування (у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів).

У встановлений законом строк позивачем було подано відповідачу заперечення на Акт перевірки за №46/1 від 17.11.2022, в яких позивач вказує, що 27.05.2022 вступив в дію Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", яким ПК України доповнено підпунктом 69.1 п.69, за умовами якого платники податків у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків. Просить врахувати, що станом на червень 2022 року у законодавстві України були відсутні нормативно-правові акти, що регулювали б, які випадки відносяться до випадків неможливості виконання податкових зобов`язань, а також порядок підтвердження наявності у платника податків такої неможливості. На підтвердження неможливості виконання податкового обов`язку по реєстрації податкових накладних позивачем було надано відповідачу службову записку головного бухгалтера ОСОБА_1 від 20.06.2022, наказ №1-ПДВ від 20.06.2022, службову записку головного бухгалтера Притули Л.Б. від 11.07.2022, витяги щодо суми податку на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН з системи електронного адміністрування ПДВ №114726 від 01.06.2022, №2315284 від 23.06.2022, №2415335 від 24.06.2022, №3015593 від 30.06.2022.

Листом за №4719/Ж12/17-00-04-05 від 02.12.2022 відповідач повідомив, що в ході розгляду заперечень залишено без змін висновки Акту перевірки від 07.11.2022 №7148/Ж5/17-00-04-05-15.

На підставі Акту перевірки від 07.11.2022 №7148/Ж5/17-00-04-05-15 ГУ ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 05.12.2022 №05, яким до позивача за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних до 15 календарних днів застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 25129,97грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 13.12.2022, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Суд зазначає, що спірним у цій справі не є факт затримки реєстрації податкових накладних, за що вищевказаним податковим повідомленням-рішенням накладено штрафну санкцію. Натомість позивачем у цій справі оскаржується податкове повідомлення-рішення з тих міркувань, що у спірний період відповідальності у платника податків за затримку реєстрації податкових накладних не настає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

За правилами п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу (пункт 200-1.2 статті 200-1 ПК України).

Відповідно до абз.1 п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, які затверджувалися Законами України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX від 15.03.2022, № 2212-IX від 21.04.2022, № 2263-IX від 22.05.2022, №2500-IX від 15.08.2022, № 2738-IX від 16.11.2022, № 2915-IX від 07.02.2023.

Враховуючи викладене, введений 24 лютого 2022 року в Україні воєнний стан продовжував діяти у період спірних відносин.

У зв`язку із введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року державою було припинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оцінюючи доводи позивача відносно того, що пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних не застосовуються, суд зазначає наступне.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не включає застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Суд зауважує, що пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

В той же час, Законом України від 12.05.2022 року № 2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі Закон України №2260-IX), який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до підпункту 69.2 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ шляхом викладення пункту в новій редакції. Зокрема останній абзац вказаного пункту було викладено в наступній редакції: "...У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), не застосовуються..."

Надаючи оцінку вищенаведеним правовим нормам, а саме п.52-1 та п.69.2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, суд зазначає, що зміни, внесені Законом України №2260-ІХ до п.69.2 ПК України, не звільняють від фінансової відповідальності на період воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, але в той же час ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами не скасовано чи/або не зупинено дію положень п. 52-1 ПК України, яким встановлені обмеження щодо тих же фінансових санкцій.

Тобто, на момент прийняття оскаржуваного рішення, положення ПК України містило дві правові норми, які суперечили одна одній, зокрема, положення п.52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлюють мораторій на застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, тоді як положення п.69.2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України вказують на те, що такий мораторій не застосовується.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України №2260-IX з 27.05.2022 відновлено податковий обов`язок платників податків, у яких є можливість виконувати свої податкові обов`язки, зокрема, в частині дотримання термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із чим державою було відновлено роботу Єдиного реєстру податкових накладних.

У відповідності до ст. 200-1.3. ПК України та пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1177) платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (УНакл), обчислену за формулою У Накл= У НаклОтр + У Митн + У ПопРах + У Овердрафт У НаклВид У Відшкод У Перевищ, з якої вбачається, що можливість реєстрації податкової накладної напряму залежить від такого показника як УНаклОтр, який означає загальну суму податку за отриманими платником податку податковими накладними та розрахунками коригування, зареєстрованими в Реєстрі, яка визначається на підставі даних таких податкових накладних, складених за операціями, дата виникнення податкових зобов`язань за якими припадає на податковий період починаючи з 1 липня 2015 р., а також розрахунків коригування, складених починаючи з 1 липня 2015 р. та зареєстрованих в Реєстрі, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 р., що підлягали наданню покупцям - платникам податку.

Таким чином, якщо в період з 24.02.2022 по 27.05.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних платники податків внаслідок припинення роботи такого реєстру не могли здійснити реєстрацію податкових накладних, то, відповідно, це безпосередньо впливало на суму податку (УНакл), на яку платник податку мав право зареєструвати податкові накладні в період після 27.05.2022 року, тобто після відновлення державою можливості платникам податку здійснювати реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

З витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №114726, сформованого 01.06.2022 щодо позивача, слідує, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування складає від`ємне значення, а саме -2231604,23грн. (дата реєстрації 28.04.2022), з витягу №2315284, сформованого 23.06.2022 щодо позивача, вбачається, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування продовжує бути від`ємною, а саме -1111363,32грн. (дата реєстрації 01.06.2022), з витягу №3015593, сформованого 30.06.2022 щодо позивача, вбачається, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування суттєво змінилася, але продовжує бути від`ємною, а саме -965798,21грн. (дата реєстрації 14.06.2022).

Як вбачається з матеріалів справи, від`ємний стан електронного рахунку у СЕА ПДВ став підставою для видачі позивачем наказу №1-ПДВ від 20.06.2022, у якому зазначено, що неповне виконання контрагентами позивача обов`язків по реєстрації податкових накладних в його адресу, внаслідок перебування їх у зоні бойових дій, а також у зв`язку із іншими обставинами призвели до неможливості виконання позивачем його обов`язків по реєстрації податкових накладних, у зв`язку із чим наказано головному бухгалтеру Притулі Л.Б. вжити негайних заходів по реєстрації у ЄРПН всіх складених у червні 2022 року податкових накладних як тільки у товариства з`явиться така можливість.

На підтвердження обставин неможливості виконання податкових обов`язків позивачем надано суду службову записку головного бухгалтера ОСОБА_1 від 20.06.2022, якою вона доводить до відома керівника позивача інформацію про вказані від`ємні значення електронного рахунку у СЕА ПДВ та зазначає, що причиною цього є те, що контрагенти позивача не виконали свого обов`язку по своєчасній реєстрації податкових накладних через запроваджений воєнний стан та бойовими діями, які перешкоджали можливості вчасно реєструвати податкові накладні у ЄРПН.

Оцінюючи вказані докази в сукупності суд приходить до висновку, що строки виконання позивачем його обов`язку по реєстрації податкових накладних залежали в тому числі і від строків виконання таких обов`язків його постачальниками, оскільки це збільшує показник УНаклОтр, який, як вбачається з наведеного вище, безпосередньо впливає на суму податку (УНакл), на яку платник податку мав право зареєструвати податкові накладні червні серпні 2022 року.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України (тут і далі в редакції станом на час спірних відносин) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Абзацом 8 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України затверджено наказом Міністерства фінансів України 29.07.2022 №225 (далі Порядок №225), який набрав чинності 06.09.2022 - з дня його офіційного опублікування.

Оцінюючи доводи відповідача в частині того, що станом на час розгляду заперечень заява від позивача щодо неможливості виконання податкового обов`язку відповідно до вимог підпункту 69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України до Головного управління ДПС у Рівненській області не надходила, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що ретроспективної дії положенням Порядку №225 законодавець не надав.

Аналізуючи обставини, що склалися у цій справі, суд бере до уваги те, що держава не створила чіткого правового регулювання і фактичних умов, за яких позивач міг би користуватися у спірний період наданим законом правом на невиконання податкових обов`язків у разі неможливості їх виконання без притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, як не встановив і механізму підтвердження чи повідомлення податкового органу про таку неможливість у спірний період.

Таким чином, прогалина права у сфері підтвердження неможливості виконання платником податків обов`язків в період з 27.05.2022 по 06.09.2022 призвела до браку законодавчого визначення умов за яких платник податків може застосовувати абзац 8 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, що в свою чергу створило умови правової невизначеності, за якої, в межах даної адміністративної справи, припускається множинне трактування прав та обов`язків позивача.

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини свідчить, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Даний принцип є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання).

Отже, принцип "правової визначеності" має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відзначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Підпунктом 4.1.4 п.4.1. ст.4 ПК України визначено, що одним із принципів на якому ґрунтується податкове законодавство України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Суд зауважує, що у законі мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні, а і про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.

Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма у пункті 56.21 статті 56 ПК України саме для цього виду правовідносин, що означає безумовне її врахування при вирішенні спорів, що регулюються означеною статтею.

У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 по справі № 380/671/20 вказано, що сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Вищенаведеною нормою охоплюються не лише очікування платника почуватися захищеним, а й відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Таким чином, оскільки вищенаведені положення ПК України дають підстави стверджувати про існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, а тому слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків.

Відповідно до п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку про підставність та обґрунтованість у позивача як платника податків законних очікувань незастосування до нього фінансових санкцій у разі наявності у нього неможливості виконання податкового обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, якщо ним буде виконано такий обов`язок у строк, встановлений абзацом 1 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, без необхідності вжиття будь-яких додаткових дій чи підтверджень, які не були встановлені на момент спірних відносин, при цьому суд зазначає, що оскільки позивач у найкоротші строки (максимальна затримка у реєстрації податкових накладних склала лише 15 днів) вчинив залежні від нього дії щодо реєстрації податкової накладної, то у суду немає правових підстав для висновку про вчинення платником податкового правопорушення, а притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, всупереч встановленому ч.1 ст.77 КАС України обов`язку доказування, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведеного присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена ним сума судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Крім того, позивачем подано клопотання про стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

За змістом ч.1, 2ст.132 КАС України судові витрати складаються в тому числі з витрат, пов`язаних з розглядом справи, - витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, при цьому згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На виконання вимог ч.4 ст.134 КАС України, стороною позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги від 28.12.2022, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро Миколи Бляшина", проміжний звіт про надану правову допомогу з описом наданої правової допомоги із зазначенням кількості годин, витрачених адвокатом на надання послуг станом на 18.09.2023, рахунок від 18.09.2023р. (на відшкодування поштових витрат в сумі 23,00грн.) та рахунок №INV-000651 від 18.09.2023р. (на сплату гонорару в розмірі 15000,00грн.).

Згідно п.1.1. Договору про надання правової допомоги від 28.12.2022, його предметом є обов`язок адвоката надати правничу допомогу стосовно представництва інтересів в суді у справі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №05 від 05.12.2022, прийнятого Головного управління ДПС у Рівненській області. Вартість правничої допомоги в суді першої інстанції складається з гонорару у фіксованому розмірі в розмірі 15000,00грн. та витрат на поштові відправлення в розмірі 23,00грн.

Дослідивши надані докази, суд зазначає, що з приводу надання правничої допомоги, у наданих документах міститься опис наданих послуг саме по даним спірним правовідносинам, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати надані послуги та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.

Водночас, Верховний Суд 21.01.2020 року у справі №904/1038/19 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з правовою допомогою, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, затрачений адвокатом час на надання правничої допомоги, суд прийшов до висновку, що заявлена до відшкодування сума у 15023,00грн, є надмірною, неспівмірною із складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, а тому підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, з огляду на складність справи, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області, повинен становити 8023,00грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №05 від 05.12.2022, прийняте Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТКОНД" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8023,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 жовтня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТКОНД" (проспект Князя Романа,буд.4, кв.80, м.Рівне,33022, ідентифікаційний код 40815627)

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, )

Суддя В.В. Щербаков