Справа № 400/9706/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р. № 400/9706/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позов до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо непроведення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168), з 01.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 02.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. у розмірі 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах; зобов`язання нарахувати і виплатити недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, з 01.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 02.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р., виходячи з її розміру 100000 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та за спірні періоди виконував бойові завдання в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій, що підтверджується відповідними довідками. Відтак, позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Дії відповідача щодо відмови у виплаті вказаної винагороди позивач вважає протиправними.

21.08.2023 р. відповідач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення, а також відзив на позовну заяву, де зазначено, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29. Військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100000 грн лише за виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей. Сам факт перебування в районі воєнних (бойових) дій не є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди. За спірні періоди в журналах бойових дій відсутні записи щодо участі позивача в застосуванні засобів вогневого ураження повітряних цілей. Посада позивача не передбачає автоматичного входження до складу бойової обслуги 3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей. Рапорт командира 3 підрозділу, бойові накази або бойові розпорядження щодо участі позивача з вогневого ураження повітряних цілей відсутні. Наказ про відрядження позивача не є бойовим наказом або бойовим розпорядженням.

Щодо пропуску позивачем строку звернення, суд виходить з того, що предметом дослідження в межах розгляду даної справи є встановлення наявності у позивача права на виплату додаткової грошової винагороди, яка є частиною грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідні зміни були внесену до КЗпП України у 2022 році, до цього строк звернення з позовом про стягнення заробітної плати не обмежувався будь-яким строком.

Водночас, згідно Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідний карантин було продовжено до 30.06.2023 р.

Оскільки грошове забезпечення військовослужбовця є по суті заробітною платою, а додаткова грошова винагорода є частиною грошового забезпечення, то позивачем строк звернення не пропущено.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Наказом командира військової частини від 23.03.2022 р. № 28 позивача зараховано до списків особового складу частини командиром кулеметного відділення 3 підрозділу.

Наказом командира військової частини від 31.03.2022 р. № 36 позивача направлено у відрядження до Одеського гарнізону. З м. Одеси до пункту постійної дислокації позивач прибув з 10.12.2022 р. згідно наказу від 10.12.2022 р. № 348.

До позовної заяви додано довідки військової частини НОМЕР_2 про те, що позивач у складі 3 зенітного ракетного дивізіону виконував бойове завдання в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у періоди з 01.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232 гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації" в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 р., який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Так, з вищенаведеної правової норми вбачається, що відповідно до пункту 1 Постанови № 168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є те, що військовослужбовці:

1) беруть безпосередню участь у бойових діях;

2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, суд зауважує, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.

Тобто, за відсутності документального підтвердження неведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн не виникає.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/а/29, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Відповідно до п.3 Окремого доручення, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.

Суд звертає увагу на те, що Постановою № 168 визначено 2 види додаткових доплат до грошового забезпечення військовослужбовців під час дії воєнного стану:

до 30 000 грн - військовослужбовцям, що обраховуються пропорційно, виходячи із календарного періоду проходження служби військовослужбовцем, тобто для отримання грошових коштів по даній категорії, військовослужбовцю за розрахунковий місячний період необхідно фактично нести службу;

до 70 000 грн (без урахування попередніх 30 000 грн) військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протягом місяця.

Як вбачається з довідки від 16.08.2023 р. № 375/ф про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період з березня по листопад 2022 року, йому нараховано та виплачено додаткову винагороду з розрахунку 30 000 грн за квітень-листопад 2022 року.

Накази про виплату позивачу додаткової грошової винагороди за період служби з квітня по листопад 2022 року командуванням військової частини НОМЕР_1 не видавалися.

Обов`язок у відповідача з виплати позивачеві суми додаткової винагороди виникає лише в разі отримання належного підтвердження факту участі останнього безпосередньо у виконанні бойових завдань, або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони. При цьому перебування позивача у службовому відрядженні зазначених фактів не доводить.

За спірні періоди в журналах бойових дій відсутні записи щодо участі позивача в застосуванні засобів вогневого ураження повітряних цілей. Рапорт командира 3 підрозділу, бойові накази або бойові розпорядження щодо участі позивача з вогневого ураження повітряних цілей відсутні. Наказ про відрядження позивача не є бойовим наказом або бойовим розпорядженням.

Незважаючи на те, що частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте у спірних правовідносинах позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог, а відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій щодо непроведення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168), з 01.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 02.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р. у розмірі 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах; зобов`язання нарахувати і виплатити недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, з 01.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 30.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 02.08.2022 р., з 10.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р., виходячи з її розміру 100000 грн, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.10.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська