Справа № 640/31632/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Київ № 640/31632/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології Груп» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротехнології Груп» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.011.2020 № 04, № 04 та № 04.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки податковим органом було безпідставно зафіксовано в акті перевірки нереальність проведених позивачем з контрагентами господарських операцій, а висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту ґрунтується лише на підставі аналізу інформаційних баз даних, проте без наведення доказів дефектності наданих позивачем до перевірки документів первинного бухгалтерського обліку. Позивач наголошує на тому, що висновками перевірки не встановлено фактичного порушення саме позивачем вимог/норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податку на прибуток, податкового кредиту, від`ємного значення ПДВ. Окрім проведення перевірки позивача, контролюючий орган не здійснив зустрічних звірок контрагентів для з`ясування реальності господарських операцій та повноти відображення в обліку платника податків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду у місті Києві від 21.12.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

16.02.2021 до суду від Головного управління Державної податкової служби м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоовлення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржувані рішення є законними та прийняті на підставі акта перевірки від 28.10.2020 № 114/26-15-07-01-04/37566218, за яким було встановлено заниження податку на прибуток на суму 221 531,00 грн, заниження ПДВ на суму 125 112,00 грн, завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточногозвітного (податкового) періоду за червень 2020 року на суму 121 036,00 грн, несвоєчасну сплату утриманих сум податку на доходи фізичних осіб на суму 54960,65 грн, несвоєчасну сплату утриманих сум військового збору на суму 1318,13 грн за результатом здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Вікі Трейд», ТОВ «Укр Рест Сіті», ТОВ «Сенленд». Виявлені під час здійснення перевірки підтверджуються документально та інформацією з АІС «Податковий блок», зокрема, через відсутність у контрагентів позивача достатніх для виконання зобов`язань трудових ресурсів, відсутність подальшого ланцюга придбання послуг, ненадання звітності, відсутність матеріально-технічної бази, а також використання для реєстрації податкових накладних ІР адреси, яка зареєстрована у м. Фалькенштайн (Німеччина).

03.03.2021 стороною позивача була подана відповідь на відзив, за змістом якої, відзив відповідача має декларативний характер та відображає зміст акта перевірки, проте не враховує покладених в основу позовної заяви доводів та доказів. До того ж, відповідачем не враховано зміст та суть господарських взаємовідносин мівж позивачем та контрагентами, а також, на переконання позивача, застосування одних лише інформаційних баз даних податкового органу не може підміняти обов`язку встановлення саме під час перевірки обставин та фактів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві з 07.10.2020 по 21.10.2020 була проведено позапланову виїзну перевірку з метою дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 28.02.2011 - 30.06.2020, за результатами якої був складений акт від 28.10.2020 № 114/26-15-07-01-04/37566218, яким встановлено наступні

порушення:

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності в результаті чого, встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 221531,00 грн;

п. 44.1 ст. 44, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого, встановлено заниження податку на додану вартість на загальну сум у 125112 грн та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за червень 2020 року на загальну суму 121036,00 грн;

п. п. 168.1.1, п. п. 168.1.2 та п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, щодо несвоєчасної сплати (перерахування) утриманих сум податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 54960,65 грн;

п. п. 168.1.1, п. п. 168.1.2 та п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. п. 1.6 п. 161 ПК України щодо несвоєчасної сплати (перерахування) утриманих сум військового збору до бюджету на загальну суму 1318,13 грн;

п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо несвоєчасного подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грощового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2016 року та липень 2016 року;

вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України та п. 8.1, п. 8.5 «Порядку обліку платників податків», затвердженого наказом наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, не подано у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, з помилками чи у неповному обсязі, відповідно до встановлених вимог.

На підставі акта перевірки, контролюючим органом були складені податкові повідомлення-рішення:

від 26.11.2020 № 04, яким встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за червень 2020 року на 121036,00 грн;

від 26.11.2020 № 04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 332 297,00 грн;

від 26.11.2020 № 04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 156390,00 грн;

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення незаконними, а висновки в акті, що стали підставою для їх винесення - безпідставними і необгрунтованими, що і зумовило останнього на звернення до суду з даним позовом.

Так, позивач вказує на те, що відповідач аналізував господарську діяльність між позивачем та його контрагентами, зокрема на підставі інформації з інформаційних баз ДПС за період, шо перевірявся: із ТОВ "ВІКІТРЕЙД" (40926701) та із ТОВ "СЕНЛЕНД" (40001078), та зробив висновки про те, що здійснювані між ними господарські операції не підтверджено, водночас, позивач не згодний із таким висновком акта перевірки, вважає його необгрунтованим, безпідставним і заперечує будь-які сумніви відповідача щодо фактичного здійснення господарських операцій, адже, за позицією товариства позивача, усі здійснені між позивачем та його контрагентами господарські операції є реальними, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, що надає право позивачу на формування витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ. За позицією товариства, відповідачем не було наведено переконливих доводів, що грунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК).

Регулювання поняття податку на прибуток визначено ст. 133 ПК України (розділ ІІІ ПК України).

Згідно норм п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених пп. 140.4.8 п. 140.4 та пп. 140.5.16 п. 140.5 ст. 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до пп. 137.4.1 п. 137.4 ст. 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Водночас, із визначеного в ПКУ поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому, економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції. Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. Варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Документальне обґрунтування наявності ділової мети передбачає наявність документів управлінського обліку, первинних документів, які платник податків використовує в господарській діяльності, зокрема, у перспективі, або коли наявна потреба в здійсненні збиткових операцій з огляду на стратегічні цілі чи несприятливі обставини. Такі документи мають містити загальноприйняті реквізити, такі як дата складання та підписи уповноважених осіб, і можуть бути використані під час перевірки або затребувані в установленому ПК України порядку.

Таким чином, ділова мета може бути відсутня лише в таких операціях: головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків; у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.

Ураховуючи принцип превалювання сутності над формою, перевага має надаватися економічній сутності господарських операцій.

Згідно положень ПК України, зокрема, п.п. 134.1.1 ст. 134, ст. ст. 185, 187, 198, 200-1, 201 ПК України, платник податків може правомірно реалізувати право на формування витрат по податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

Судом досліджено, що ТОВ «Євротехнології груп» здійснює діяльність на ринку з 2011 року (дата запису 24.02.2011, номер запису: 0027189), орендує офісне приміщення за адресою: 04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд. 10-А, корп. 9, приміщення 1. Основним видом діяльності є - Будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20), для здійснення якої наявна ліцензія ДАБІ від 27.03.2019.

17.09.2019 між позивачем (підрядник) та Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» (замовник) був укладений договір підряду № 170/9, предметом якого, є зобов`язання підрядника власними та залученими силами та засобами здійснити «Будівництво парку вздовж просп. Генерала Ватутіна між просп. Володимира Маяковського та вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі». Строк дії договору до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до виконання зобов`язань сторонами.

На підтвердження виконання робіт, надано акт від 17.12.2019 № 1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт від 17.12.2018 № 2, акт приймання виконаних будівельних робіт від 21.12.2019 № 5, довідка про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2019 року від 17.12.2019 № 170/9-1, довідка про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2019 року від 21.12.2019 № 170/9-2, а також виконавча документація: акти на закриття прихованих робіт від 14.12.2019, від 17.12.2019, від 17.12.2019, 21.12.2019, від 21.11.2019, від 21.11.2019, від 28.11.2019, схема «Мережі зовнішнього освітлення».

Так, витрати відображені у підсумковій відомості ресурсів по об`єкту Будівельно-монтажні роботи парку (витрати - по факту) та у підсумковій відомості ресурсів по Будівельно-монтажні роботи парку (витрати - за прийнятими нормами).

При цьому, факт оплати підтверджено банківськими виписками по рахунку, платіжними дорученнями від 21.12.2019 № 51, від 21.12.2019 № 52, від 20.12.2019 № 46, від 20.12.2019 № 45, від 17.12.2019 № 33, усі операції відображено в оборотно-сальдових відомостях, картках по рахунку.

За цими господарськими операціями позивачем були складені, а контролюючим органом зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 11 від 27.12.2019, № 10 від 26.12.2019, № 9 від 24.12.2019, № 6 від 24.12.2019, від 24.12.2019 № 5, від 21.12.2019 № 4, від 13.11.2019 № 2.

Одним з об`єктів за договором № 170/9 є зовнішнє освітлення парку, що наявно з відповідного об`єктного кошторису до договору й позивач, у тому числі, виконував роботи для Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» з монтажу мереж зовнішнього освітлення (електромонтажні роботи) за адресою: «Будівництво парку вздовж проспекту Генерала Ватутіна між проспектом Володимира Маяковського та вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі», залучивши для цього ТОВ "ВІКІТРЕЙД" за договором субпідряду від 20.09.2019 № 20/09-2019.

Слід звернути увагу на те, що факт виконання робіт ТОВ "ВІКІТРЕЙД" позивачу підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року (акт № 1) та довідкою про вартість виконаних робіт та витрати (акт № 2). Оплата послуг підтверджується платіжними дорученнями від 15.01.2020 № 2302, від 26.12.2019 № 2216, від 23.12.2019 № 2175, від 17.12.2019 № 2122, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за грудень 2019 - січень 2020, карткою рахунку 631 за грудень 2019 - січень 2020, виписками по рахунку позивача, наданими до матеріалів даної справи.

Обґрунтованість включення позивачем сум ПДВ підтверджується наявними податковими накладними від 15.12.2019 № 18, від 17.12.2019 № 22, які були складені ТОВ "ВІКІТРЕЙД" і зареєстровані згідно із ст. 201 ПК України.

Отже, до перевірки були надані копії належним чином складених первинних та розрахункових документів, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ "ВІКІТРЕЙД" за перевіряємий період. Господарські операції з ТОВ "ВІКІТРЕЙД" відповідають статутній діяльності, діяльності за КВЕД позивача, що відповідачем не заперечується та не спростовується.

Також, ТОВ "БУДМОНТАЖСЕРВІС І" (35876701) за договором підряду від 21.06.2018 № 103/6 з "КИЇВЗЕЛЕНБУД" (03362123) взяло на себе зобов`язання власними і залученими силами та засобами виконати капітальний ремонт по об`єкту: «Капітальний ремонт благоустрою парку з водними об`єктами вздовж просп. Генерала Ватутіна між просп. Володимира Маяковського та вул. Оноре де Бальзака в Деснянському районі м. Києва». Факт виконання робіт підтверджує акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року.

Для виконання цих робіт, ТОВ "БУДМОНТАЖСЕРВІС І" залучило у якості субпідрядника позивача на підставі договору субпідряду від 14.06.2018 № 14/06/18-1, який у свою чергу, залучив ТОВ "СЕНЛЕНД" за договором від 28.08.2018 № 28/08/18 про надання послуг транспортними засобами та будівельними механізмами.

Позивач виконував роботи для ТОВ "БУДМОНТАЖСЕРВІС І" (35876701) на підставі договору підряду від 21.06.2018 № 103/6 з урахуванням внесених додатковими угодами змін, що підтверджено довідкою про вартість виконаних робіт будівельних робіт та витрати за вересень 2018 року від 28.09.2018 та актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт.

Оплата послуг підтверджена банківськими виписками з рахунків, платіжними дорученнями від 04.09.2018 № 5649, від 05.07.2018 № 485, від 07.08.2018 № 5566, від 11.07.2018 № 5428, від 14.06.2018 № 460, від 17.07.2018 № 5453, від 17.08.2018 № 5594, від

19.09.2018 № 5683, від 22.06.2018 № 5367, від 23.08.2018 № 5616, від 24.07.2018 № 504, від

24.09.2018 № 548, від 25.09.2018 № 5700, від 31.07.2018 № 5533. Податкові накладні від 31.07.2018 № 5, від 25.09.2018 № 5, від 24.09.2018 № 4, від 24.07.2018 № 4, від 23.08.2018 № 3, від 23.08.2018 № 3, від 19.09.2018 № 3, від 17.07.2018 № 3, від 22.06.2018 № 2, від 17.08.2018 № 2, від 11.07.2018 № 2, від 14.06.2018 № 1, від 07.08.2018 № 1, від 05.07.2018 № 1, від 04.09.2018 № 1 були зареєстровані відповідно до вимог ст. 201 ПК України.

Слід зазначити, що за договором про надання послуг транспортними засобами та будівельними механізмами від 28.08.2018 № 28/08/18 ТОВ "СЕНЛЕНД" надавало послуги позивачу за допомогою катера буксировального та плавучої землесосної дизельної установки продуктивністю 140-200 м3/год.

У свою чергу, надання послуг зазначеними механізмами підтверджено актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.09.2018 № 1, від 19.09.2018 № 2, журналами роботи (змінними рапортами) будівельних машин за вересень 2018 року.

Здійснення оплати позивачем наданих послуг підтверджено платіжним дорученням від 12.10.2018 № 715, карткою по рахунку 631, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631, випискою по рахунку позивача.

Також, ТОВ "СЕНЛЕНД" були складені, а контролюючим органом зареєстровані податкові накладні від 19.09.2018 № 14, від 19.09.2018 № 10.

Позивач наголошує на тому, що катер буксировальний використовувався загалом протягом 102 годин, плавуча землесосна дизельна установка продуктивністю 140-200 м3/год (земснаряд дизельний) - 205 годин. Катер буксировальний використовувався для обслуговування земснаряду дизельного (для підвезення паливно-мастильних матеріалів, працівників тощо) та не був залучений безперервно за відсутності такої потреби, що відповідає нормам ДБН Д.2.2- 1-99 «Земляні роботи», де відображена інформація про час експлуатації відповідних механізмів у співвідношенні 1:2 (17,85 та 8,94).

З наведеного слідує, що до перевірки зі сторони позивача були надані копії належним чином складених первинних та розрахункових документів, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження господарських операцій з ТОВ "СЕНЛЕНД" за перевіряємий період. Господарські операції з ТОВ "СЕНЛЕНД" відповідають статутній діяльності, діяльності за КВЕД позивача, що відповідачем не заперечується та не спростовується.

Відповідно до норм абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, договір, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості, акти надання послуг є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання та були надані відповідачу в ході перевірки, а також надані до суду разом із позовною заявою.

Слід врахувати, що за спірними господарськими операціями, зміни майнового стану позивача відбулися, відображені у банківських виписках по рахунках позивача та не заперечуються відповідачем, адже в акті перевірки констатовано, що розрахунки між позивачем та контрагентами проводились у безготівковій формі.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідних первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та відповідність вказаних у них обсягів господарських операцій і задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток, податку на додану вартість сум.

Висновками перевірки не встановлено фактичного порушення позивачем вимог норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податку на прибуток, податкового кредиту, від`ємного значення ПДВ.

Водночас, для обґрунтування не підтвердження операцій між позивачем та ТОВ "ВІКІТРЕЙД", ТОВ "СЕНЛЕНД", контролюючим органом здійснено посилання на інформацію в АІС «Податковий блок» щодо останніх та їх контрагентів: ТОВ "ВІКІТРЕЙД" та його контрагента ТОВ "Укр Рест Сіті", ТОВ "СЕНЛЕНД" та його контрагента ТОВ «Амбікард».

Водночас, суд наголошує на тому, що процес зіставлення даних податкової звітності у розрізі контрагентів, є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до вказаної бази, даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов`язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Водночас, як обґрунтовано зауважує сторона позивача, позивач жодним чином не пов`язаний договірними відносинами із ТОВ "Укр Рест Сіті", ТОВ "Амбікард". У будь-якому випадку, перевірки по ланцюгу постачання контролюючим органом контрагентів-постачальників, самі по собі не спростовують реальність здійснення господарських операцій саме між позивачем та ТОВ "ВІКІТРЕЙД", ТОВ "СЕНЛЕНД", адже стосуються виключно діяльності останніх та їх взаємовідносин з контролюючим органом.

З огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника податків, такі обставини не можуть бути підставою для відповідальності позивача за відсутності доказів узгодженості його дій із названим у акті контрагентом.

Суд вважає, що, у даному випадку, вказані відповідачем відомості щодо контрагентів не можуть бути взяті до уваги, адже податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів платника податків по ланцюгах постачання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Натомість, ПК України, зокрема, п. 75.1 ст. 75, наділяє відповідача правом проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки задля перевірки дотримання усіма платниками податків дотримання вимог законодавства України, зокрема, ТОВ "Вікі Трейд", ТОВ "Сенленд", ТОВ "Укр Рест Сіті", проте, інформація щодо проведення перевірок так само, як і будь-які висновки перевірок щодо дотримання податкового законодавства цими підприємствами відсутні. Протилежного у відзиві стороною відповідача не було зазначено/повідомлено суду.

Відповідачем також під час розгляду даного спору по суті, не надано жодних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з надання послуг, адже у комерційній діяльності виконання послуг не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо.

У даному випадку, контролюючим органом не розглядався та не перевірявся якісний та кількісний склад технічного забезпечення та людських ресурсів, залучених до виконання зобов`язань, тобто, в даному випадку, контролюючим органом лише констатується факт її недостатності або відсутності (у контрагентів позивача).

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору, є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно з якою, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд наголошує на тому, що відповідач має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

Зазначені вище обставини з огляду на положення статті 90 КАС України, підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Суд вважає, що, у даному випадку, актом перевірки не зафіксовано та не доведено порушень з боку позивача податкової дисципліни та/або податкового та бухгалтерського обліку в оскаржуваній частині, адже при проведенні перевірки, контролюючим органом виявлено не було дефектності наданих документів бухгалтерського обліку.

Вся документація в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у позивача наявна та надана до перевірки, про що власне і зазначено в акті перевірки.

У даному випадку, висновки акта перервірки та негативні наслідки для позивача знайшли своє відображення через наявність у контролюючого органу сумніву про неможливість виконання своїх зобов`язань саме контрагентами позивача, а не позивачем, при цьому, що такі висновки мали б бути доведеними та знаходитись поза розумним сумнівом.

У частині зазначення відповідачем у відзиві на позовну заяву про реєстрацію ТОВ "СЕНЛЕНД" податкових накладних, використовуючи іноземні ІР адреси, зокрема, зареєстровану в Німеччині, суд звертає увагу на те, що відповідачем було встановлено, що ТОВ "СЕНЛЕНД" для здійснення фінансово-господарської діяльності, пов`язаною із реєстрацією податкових накладних, використовувало іноземні ІР адреси, при цьому, така інформація не може свідчити про не підтвердження господарських операцій із позивачем та не може бути врахована при формуванні висновків щодо його господарської діяльності, водночас, стосується податкового обліку/відповідальності платника податків, що надсилав на реєстрацію таку податкову накладну. Також, відповідач не наводить аргументів на підтвердження того, яким саме чином вказані обставини впливають на встановлені перевіркою порушення саме щодо діяльності товариства позивача з даним контрагентом.

З огляду на зазначене, висновки акта перевірки, що знайшли своє відображення в податкових повідмоленнях-рішеннях від 26.011.2020 № 04, № 04 та № 04, є передчасними, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на конкретних обставинах та доказах, а лише на припущеннях контролюючого органу.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - скасуванню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології Груп» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби м. Києві від 26.011.2020 № 04, № 04 та № 04.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехнології Груп» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 9432,30 грн (дев`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 30 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.