Справа № 400/3920/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3920/23

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі за позовом адвоката Сафронова Юрія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕЦ ВАК»

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

13.04.2023 адвокат Сафронов Ю. І., представляючи інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Заводський відділ ДВС у м. Миколаєві) в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Опяти Ю.Ю. від 09.09.2021 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що винесена в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364,

скасувати записи про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат Сафронов Ю. І. пояснив, що між ТОВ «Телец-ВАК», як Продавцем, та ОСОБА_1 , як Покупцем, був укладений Договір №32-18/09 купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до пункту 1.1 даного договору, як указує адвокат, його довіритель купив майнові права на двокімнатну квартиру, а після введення об`єкта будівництва в експлуатацію та підписання, сторонами договору, акта приймання передачі квартири, набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Як наголошує адвокат, попри те, що всі умови договору купівлі продажу майнових прав виконані, державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовляється зареєструвати за позивачем право власності на придбану ним квартиру, оскільки існує постанова головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Опяти Ю.Ю. від 09.09.2021 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що винесена в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364.

Підставами для визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , адвокат Сафронов Ю. І. зазначає, що ТОВ «Телец-ВАК» не є власником наведеного нерухомого майна, відсутнє звернення державного виконавця до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Резюмуючи викладене, адвокат наголошує, що оскаржувана постанова порушує права власності власників побудованих, за їх кошт квартир, що є самостійною підставою для задоволення даного позову та свідчить про очевидну протиправність, прийнятої, державним виконавцем, постанови.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опяти Ю.Ю. від 09.09.2021 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , винесену в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364.

Суд скасував записи про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ключовою підставою для задоволення позову суд першої інстанції зазначив, порушення права усіх власників квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_3 , у тому числі і позивача.

Обставиною, у зв`язку з чим відбулося таке порушення, суд першої інстанції вважав накладення державним виконавцем арешту в межах виконавчого провадження №44607303 про стягнення з ТОВ «Телец-ВАК» заборгованості на суму 3 491 923,12 грн.

При цьому, суд критично поставився до доводів представника Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві про те, що позивач не надав доказів порушення його прав та інтересів, відзначивши, що саме по собі існування арешту вже є порушенням майнових прав власника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, Заводський відділ ДВС у м. Миколаєві, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Головною тезою апеляційної скарги є те, що права позивача, у зв`язку з прийняттям постанови про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не порушені.

На думку скаржника, у ОСОБА_1 відсутні будь-які перешкоди для реєстрації свого права власності на придбану ним квартиру.

Скаржник зауважує, що у відзиві на позовну заяву він заявляв про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації права на придбане нерухоме майно, але суд першої інстанції проігнорував дану обставину, не витребувавши від позивача відповідне рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Скасування арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , як наголошує представник Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві, призведе до того, що боржник, в особі ТОВ «ТЕЛЕЦ ВАК», уникне від виконання обов`язку погасити, перед стягувачами, заборгованість в сумі 5 975 649,11 грн, яка виникла за судовими рішеннями, а також на підставі вимог про сплату податкового боргу (недоїмки) в дохід держави.

Адвокат Сафронов Ю. І. та його довіритель Черніков О. В. не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явились, що надає, відповідно до статті 311 КАС України, право розглянути справу в порядку письмового провадження.

Від адвоката Сафронова Ю. І. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі його довірителя.

Фактичні обставини справи.

07.09.2021 ТОВ «Телец-ВАК», на виконання договору купівлі продажу майнових прав від 13.11.2018 та відповідно до акта приймання-передачі квартири від 07.09.2021, передав ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

У провадженні Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві перебуває зведене виконавче провадження №37911364 про стягнення з ТОВ «Телец-ВАК» заборгованості на користь третіх осіб в сумі 5 975 649,11 грн.

09.09.2021, з метою забезпечення стягнення, державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Опятою Ю.Ю., в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364, була прийнята постанова про арешт майна боржника.

Відповідно до вказаної постанови був накладений арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова про накладення арешту майна боржника, обґрунтована відчуженням боржником, в особі ТОВ «Телец-ВАК», майнових прав на житлові та нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_3 .

На виконання постанови про арешт майна боржника, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 КАС України встановлено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, з викладеного, суд апеляційної інстанції робить висновок, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має, на думку колегія суддів, бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Ураховуючи доводи скаржника про те, що арешт на майно позивача державним виконавцем не накладався, а накладений арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не порушує права позивача на проведення реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, придбаної ним квартири, колегія суддів, в процесі підготовки справи до розгляду, 18.09.2023 постановила ухвалу про витребування доказів.

Відповідно до цього процесуального документа, суд вимагав від адвоката Сафронова Ю. І. або його довірителя ОСОБА_1 надати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Як випливає з документів, наданих адвокатом Сафроновим Ю. І., на виконання ухвали суду, останній, 02.10.2023, звернувся до начальника Відділу державної реєстрації державного реєстратора Сухоєланецької сільської ради Є. Руденко з адвокатським запитом про надання інформації чи звертався ОСОБА_1 , 12.10.2021, з приводу реєстрації права власності на придбану ним квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Адвокат просив повідомити, чи була проведена реєстрація, а якщо ні, то з якої причини.

На виконання цього адвокатського запиту, державний реєстратор Є. Руденко повідомив, що дійсно в жовтні ОСОБА_1 звертався з приводу реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , але в цьому йому було відмовлено у зв`язку з наявністю арешту, накладеного Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві.

Проаналізувавши надані, на вимогу суду, адвокатом Сафроновим Ю. І., докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх неналежність та недопустимість.

Відповідно до приписів частин 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 2 статті 74 КАС України встановлює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Як унормовує частина 1 статті 20, а також частина 3 статті 24 наведеного вище Закону, заявник, у випадку проведення реєстрації права власності на нерухоме майно або у випадку відмови в такій державній реєстрації, отримує рішення державного реєстратора в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Саме наведені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», стали підставою для витребування доказів.

Суд апеляційної інстанції зобов`язав позивача та його адвоката, у відповідній ухвалі, надати саме рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Невиконання такого обов`язку, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність порушеного права позивача.

Колегія суддів не поділяє позицію суду першої інстанції, що позивачу, навіть за умови, якщо його право не порушено, належить право вимоги скасувати спірну постанову про накладення арешту на майно ТОВ «Телец-ВАК».

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не є учасником публічно-правового спору, оскільки рішення, щодо нього, державним виконавцем не приймалося.

Юридична кваліфікація встановлених фактів свідчить про те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити виключно з процесуальних підстав, а саме: відсутність процесуального права на подання позову.

За таких умов, суд апеляційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 по суті не розглядає та не надає правовий висновок щодо законності та обґрунтованості постанови головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Опяти Ю.Ю. від 09.09.2021 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що винесена в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, оскільки це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що суд першої інстанції, не дослідив обставин, чи є ОСОБА_1 належним позивачем у даній справі, тим самим порушивши норми процесуального права, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 287, 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом адвоката Сафронова Юрія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.10.2023.