Справа № 140/25811/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

за результатами вирішення заяви про самовідвід судді

06 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/25811/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «В3» № від 18.08.2023 та форми «В4» № від 18.08.2023.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у даній справі підготовче судове засідання на 25.09.2023.

05.10.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання/заява про відвід судді Мачульського В.В. від розгляду справи №140/25811/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою від 29.09.2023 головуючий-суддя Мачульський В.В. відмовив у задоволенні клопотання позивача про розгляд адміністративної справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з причин ненадання листка непрацездатності, медичного висновку та доказів неможливості прибуття у судове засідання, цим самим позбавивши представника позивача права на доступ до правосуддя. Вважає, що суддя Мачульський В.В. порушує процесуальні права, створивши перешкоди для їх реалізації, проявивши нерівне ставлення до учасників процесу, що згідно п.4 ч.1 ст.36 КАС України є підставою для відводу. Відповідно до приписів частин третьої, четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду у складі судді Мачульського В.В. від 05.10.2023 визнано необґрунтованим заявлений відвід головуючому судді у справі №140/25811/23. Заяву представника позивача Коляди Д.І. про відвід судді передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 визначено склад суду (суддя Димарчук Т.М.) для розгляду зазначеної заяви про відвід судді.

Як передбачено частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частинами одинадцятою, дванадцятою статті 40 КАС України встановлено, що вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведених положень питання про відвід судді вирішено в порядку письмового провадження у встановлений строк.

Заява ГУ ДПС представника позивача про відвід судді Мачульського В.В. не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Згідно із частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Суд зазначає, що відвід судді як одна із гарантій права на справедливий суд повинен ґрунтуватися на очевидних обставинах, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи. Водночас відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Суд, вивчивши заяву про відвід судді, позовну заяву та додані до неї матеріали, дійшов висновку про відсутність правових підстав, визначених законом, для відводу судді Мачульського В.В. у даній справі, та судом не виявлено обставин, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого-судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с.12, п.27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п.38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п.43, ЄСПЛ 2000-XII).

Наведені у заяві про відвід мотиви щодо зацікавленості головуючого судді у результатах розгляду справи є надуманими, будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, які можуть викликати сумніви у неупередженості та необ`єктивності судді Мачульського В.В. в результаті розгляду цієї справи заявником не надано.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, доводи представника позивача про те, що суддя Мачульський В.В. порушив його процесуальні права, створивши перешкоди у їх реалізації (відмовив у задоволенні заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції) свідчать про незгоду сторони з процесуальними рішеннями судді, а відтак не можуть слугувати підставою для відводу в силу частини четвертої статті 36 КАС України.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Жодних інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, представником позивача не наведено та судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви представника позивача про відвід судді Мачульського В.В., тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 36-37, 39, 40, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Мачульського В.В. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Копію ухвали учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Т.М. Димарчук