Справа № 580/6169/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року справа № 580/6169/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хоменка Євгенія Миколайовича, до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову та зобов`язання видати наказ про звільнення, -

встановив:

17.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 з позовною заявою до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якій просить:

- скасувати рішення командування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про відмову інспектору прикордонної служби 3 категорії номер обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів першого протиправного відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати командира НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України видати наказ про звільнення інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів першого протиправного відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. У зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування, позивач виявив бажання щодо звільнення з військової за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу». Позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо звільнення з військової служби на підставі вказаної норми. Проте відповідач за результатами розгляду рапорта позивача відмовив позивачу у звільненні з військової служби з підстав невідповідності доданих позивачем до рапорта документів вимогам Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністру України від 12.06.2013 №413. Вважаючи відмову у звільненні з військової служби проти протиправною позивач зазначає, що наданими ним до рапорта документами підтверджено необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю, а інші особи, які б могли здійснювати такий догляд, відсутні.

Відповідач проти позову заперечив. 22.08.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що абзац 6 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністру України від 12.06.2013 №413, передбачає, що необхідність здійснення постійного стороннього догляду для осіб віком понад 18 років підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. Проте позивач до рапорта про звільнення з військової служби такого висновку не додав.

Крім цього зазначив, що позивач не надав доказів наявності родинних відносин між ним та ОСОБА_3 .

Також послався на недостовірність довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №250 від 12.05.2023, в якій зазначено, що позивач є єдиним сином у ОСОБА_3 , оскільки вказана обставина спростовується копією паспорта останньої, в якій містяться відмітки про двох дітей, а саме: про позивача та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.04.2017 позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати ОСОБА_5 . Батько ОСОБА_6 .

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 16.04.1997 Ставищенським РВ УМВС України в Київській області, ОСОБА_3 уклала 24.05.1996 шлюб із ОСОБА_7 . Діти: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 06.03.1997.

Згідно довідки ЛКК №198 від 23.05.2023, виданої КНП «Ставищенська лікарня», ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування.

Згідно висновку №5 (а.с. 34) про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону №8-ОС від 14.02.2023 позивач був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.02.2023 №176-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 14 лютого 2023 року.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону №35-ОС від 05.03.2023 позивача призначено, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів - першого протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 05 березня 2023 року.

28 травня 2023 року позивач в порядку підпорядкування звернувся з рапортом про звільнення його з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 , яка відповідно до довідки ЛКК №198 потребує постійного догляду.

До рапорту позивачем були додані: копія довідки ЛКК № 198; копія висновку №5; виписка з медичної картки; копія свідоцтва народження; копія паспорту серії НОМЕР_5 ; копія паспорту серії НОМЕР_6 ; копія довідки №250.

За результатами розгляду рапорту позивача листом в.о. начальника 15 мобільного прикордонного загону полковника Руслана СТАВИЦЬКОГО №12/19405/23-Вн від 15.06.2023 повідомлено, що додані до рапорту документи не відповідають вимогам переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12 червня 2013 року. У зв`язку з цим відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення з військової служби, під час дії воєнного стану, військовослужбовців, які проходять військову служу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Вважаючи відмову у звільненні з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану був продовжений і триває на час розгляду справи.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, абзацом 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Питання щодо розмежування суб`єкта видачі відповідного медичного висновку врегульоване постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413.

Так, вказаною постановою передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Таким чином, необхідність постійного стороннього догляду за хворою матір`ю повинна підтверджуватись висновком медико-соціальної експертної комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, якою врегульовано процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації ( (далі Положення №1317).

Пунктом 4 Положення №1317 передбачено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення №1317 до компетенції міських, міжрайонних, районних комісій відноситься визначення ступіню обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, тощо.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передбачено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Згідно пункту 27 вказаного Положення підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

За змістом вказаних приписів визначення потреби в сторонньому нагляді, догляді або допомозі здійснюється медико-соціальною експертизою у разі встановлення 1 чи 11 групи інвалідності, і саме довідка МСЕК є належним доказом, який підтверджує необхідність стороннього нагляду, догляду або допомоги як підставу для звільнення з військової служби.

Позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії про встановлення матері ОСОБА_8 1 чи 11 групи інвалідності та необхідність стороннього нагляду, догляду або допомоги, а отже не доведено наявність підстав для звільнення з військової служби.

Щодо наданої до рапорта довідки ЛКК №198 від 23.05.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування, то вказана довідка видана КНП «Ставищенська лікарня», а не медико-соціальною експертною комісією, тому не є підставою для звільнення позивача з військової служби.

Щодо наданого позивачем висновку №5 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, суд зазначає наступне.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах врегульовані Законом України «Про соціальні послуги» №2671-VІІІ від 17.01.2019. (далі Закон №2671).

Пункт 17 частини 1 статті 1 Закону №2671 передбачає, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України №587 від 01.06.2020 затверджений Порядок організації надання соціальних послуг, згідно пункту 28 якого для надання соціальних послуг подається заява особи, законного представника, повідомлення уповноваженої особи органу опіки та піклування (для недієздатних осіб, опікуна яким не призначено або які втратили з ним зв`язок під час дії надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях).

До заяви, повідомлення додаються такі документи/копії (якщо викладених у них відомостей немає в державних електронних інформаційних ресурсах) висновок про стан здоров`я особи, яка потребує надання соціальних послуг, за формою, затвердженою МОЗ (для соціальних послуг, які надаються стаціонарно, напівстаціонарно, крім соціальної послуги з надання притулку) (крім соціальних послуг, які надаються одноразово, екстрено (кризово).

На виконання пункту 28 Порядку №587 наказом Міністерства охорони здоров`я України 09 березня 2021 року №407 затверджено форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Таким чином, наданий позивачем висновок №5 був виданий на виконання норм Закону №2671, і не може слугувати підтвердженням необхідності постійного догляду за матір`ю та звільнення зі служби як підстави для звільнення з військової служби відповідно до абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

За вказаних обставин позивачем не надано документи на підтвердження необхідності постійного догляду за матір`ю, тому відмова відповідача у звільненні його з військової служби є законною.

Суд також зазначає, що за змістом абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII підставою для звільнення військовослужбовця є сімейні обставини або інші поважні причини, якими є необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Тобто необхідність здійснення постійного догляду за вказаними особами повинна існувати саме у військовослужбовця, а не як сам факт такої необхідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацезатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що згідно копії паспорту ОСОБА_3 серії СП НОМЕР_7 на аркуші 9 міститься запис про дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надана позивачем довідка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 12.05.2023 №250, згідно якої позивач є єдиним сином ОСОБА_3 , спростовується копією паспорта останньої, а інші докази на підтверджєення того. що позивач є єдиним сином, не надані.

Отже обов`язок щодо догляду за матір`ю ОСОБА_3 покладено як на позивача, так і на іншого повнолітнього сина, що спростовує необхідність догляду саме у позивача.

Щодо посилань позивача на наявність у матері інвалідності 3 групи та посилань на довідку серії АВ №1027664, то позивач вказаної довідки не додавав ні до рапорта, ні до позову, тому суд не надає оцінки вказаним доводам.

Щодо посилань відповідача на не надання доказів наявності родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , то вони є необгрунтованими, оскільки спростовуються копією паспорта ОСОБА_3 , в якому позивач зазначений дитиною.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хоменка Євгенія Миколайовича, до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову та зобов`язання видати наказ про звільнення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО