Справа № 160/17478/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
18 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у питанні включення мене до кола осіб, що мають право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 на підставі ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як члена сім`ї (жінки, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу) військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини;
визнати мене членом сім`ї (жінки, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу) військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини;
зобов`язати Міністерство оборони України включити мене до кола осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини як члена його сім`ї (жінки, що проживала разом з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу);
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити мені одноразову грошову допомогу на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як члену сім`ї (жінці, що проживала разом із чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу) ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з січня 2006 року вона проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 .
25 лютого 2022 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Станом на день призову на службу термін спільного з ним проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу складав більше 16 років.
За вказаний період сімейні стосунки не припинялись.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 годині 30 хвилин під час руху на бойовій позиції поблизу населеного пункту Мала Шестерня Херсонської області ОСОБА_5 загинув внаслідок обстрілу з танків супротивника.
16 січня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій представник просила призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - ОСОБА_5 .
Листом Т.в.о. начальника Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №690 від 25 січня 2023 року представника позивача повідомлено, що за результатом розгляду вказаної заяви громадянці ОСОБА_1 потрібно встановлення факту проживання однією сім`єю з громадянином ОСОБА_5 , яке має юридичне значення.
Після встановлення факту проживання однією сім`єю з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 по рішенню суду вона матиме право на соціально-правові гарантії.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у вирішенні питання визначення членом сім`ї військовослужбовця та призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим через представника звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
09 серпня 2023 року на електронну адресу суду від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву вх.№9911/23-ел, в якому представник відповідача позов не визнає, проти задоволення позовних вимог заперечує, з урахуванням наступного.
Пунктом 1 Порядку (постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975) визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори: чи для проходження служби у військовому резерві.
Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 передбачає: допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Також, пунктом 5 Порядку визначено розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується, членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця.
В подальшому, в зв`язку з введенням воєнного стану в України, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» було встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті І6 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі - агресору.
Пункт 13 Порядку №975 визначає, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (Міністерству оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пункті 10 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішенні про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням: мотивів відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог пункту 13 Порядку №975 Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки зазначені документи з висновком про можливість виплати для розгляду до Міністерства оборони України (розпорядника бюджетних коштів) не направлялись, оскільки ОСОБА_1 їх не надавала,
З урахування викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розлучились у 1990 році, після якого вона проживала разом з мамою.
У 2002 році її забрав до себе тато ОСОБА_5 , разом з ним з 2002 року вона проживала на найманій квартирі.
У січні 2006 року тато познайомив її з ОСОБА_1 та її родиною: мамою ОСОБА_7 та дітьми: сином - ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_9 .
У вересні 2006 року вона поїхала навчатись та працювати в м.Київ.
У вересні 2007 року вона вийшла заміж, і з того часу проживала у м. Київ.
Тато - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завжди разом господарювали, самі робили ремонти вдома.
ОСОБА_3 підтримує позов ОСОБА_1 та просить визнати ОСОБА_1 членом сім`ї (жінкою, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу) військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини, оскільки вони прожили разом 16 років однією сім`єю, починаючи з 2006 року до моменту загибелі батька.
Його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_12 розлучилися в 2002 році, після чого він проживав з мамою в квартирі.
Весною 2006 року тато ОСОБА_10 запросив його у гостини до будинку, де він на той час проживав з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .
Разом з ним у цьому будинку проживала його сестра ОСОБА_13 та діти ОСОБА_1 , син ОСОБА_14 та донька ОСОБА_15 .
У березні 2019 року його матір ОСОБА_12 померла.
У листопаді 2019 року він з татом ОСОБА_16 поїхали працювати до Польщі, звідки повернулись 28 лютого 2020 року.
Він з татом весь цей час проживав у будинку разом з ОСОБА_17 у АДРЕСА_1 .
Його батько ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завжди були позитивні в своїх стосунках, проживши разом 16 років.
У будинку він проживав до самої загибелі батька.
ОСОБА_4 підтримує позов ОСОБА_1 та просить визнати ОСОБА_1 членом сім`ї (жінкою, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу) військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були сім`єю з 2006 року до моменту його загибелі.
У відзиві на позов правильно зазначено, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 передбачено: допомога, що не призначена, призначається і виплачується у встановленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.
ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак подальші зміни в законодавстві щодо, зокрема, кола осіб, які мають право на передбачену законом грошову допомогу, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, на права членів сім`ї загиблого не поширюються.
Відповідач посилається у відзиві, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2013 року № 45 було затверджено окремий порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних сил України в період дії воєнного стану, згідно якого особою, що звертається за виплатою одноразової грошової допомоги, має бути надано до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки незалежно від місця реєстрації, документи, зазначені у додатку 2 до Порядку №45.
Далі у відзиві відповідач зазначає, що Міністерство оборони України не має повноважень щодо визнання позивача членом сім`ї загиблого військовослужбовця та включення її до кола осіб, що мають право на одноразову грошову допомогу, а уповноважене приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги на підставі поданих заявником документів.
ОСОБА_1 через представника 16 січня 2023 року подала заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 з повним комплектом документів, передбаченим пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, зазначеним в додатках до заяви, що підтверджується штампом Криворізького районного центру комплектування та соціальної підтримки.
При отриманні комплекту документів уповноважена особа Криворізького РТЦК жодних зауважень щодо відсутності в даному пакеті документів, заявлених до заяви додатків не повідомила ні її, ні її представника.
ОСОБА_1 вважає, що звернулась до Криворізького РТЦК до введення в дію наказу Міністерства оборони України №45, тому не зобов`язана надавати додатково документи, зазначені в Порядку, затвердженому даним наказом МОУ. Крім того, Міністерство оборони України не повідомляло позивача про необхідність надання додатково визначених даним наказом документів.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи, інвалідність встановлена з 09 червня 2009 року.
25 лютого 2022 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №2 від 26 лютого 2022 року (по стройовій частині), молодший сержант ОСОБА_5 , призваний Апостолівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області 26 лютого 2022 року, на посаду "командир відділення 1 протитанкового відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_3 ".
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №10 від 29 березня 2022 року встановлено виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення з 29.03.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_5 , командира першого протитанкового відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, який загинув внаслідок бойового зіткнення з противником в районі виконання бойових завдань у населеному пункті Мала Шестерня Херсонської області 14.03.2022 року.
Вказаним наказом визначено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при участі в бойових діях в районі виконання бойових завдань за призначенням.
У вказаному наказі ОСОБА_1 зазначена дружиною загиблого.
Згідно з актом службового розслідування, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_4 від 16 квітня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України.
Крім того, смерть ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15-30 під час руху на бойовій позиції поблизу населеного пункту Мала Шестерня Херсонської області внаслідок обстрілу з танків супротивника, підтверджується повідомленням №2124.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 21 березня 2022 року Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зафіксовано факт смерті ОСОБА_5 .
Довідкою про причину смерті та лікарським свідоцтвом про смерть №766 від 17 березня 2022 року зазначено причину смерті: ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.
16 січня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою, в якій представник просила призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, ОСОБА_5 .
Листом Т.в.о. начальника Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №690 від 25 січня 2023 року представника позивача повідомлено, що за результатом розгляду вказаної заяви громадянці ОСОБА_1 потрібно встановлення факту проживання однією сім`єю з громадянином ОСОБА_5 , яке має юридичне значення.
Після встановлення факту проживання однією сім`єю з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 по рішенню суду вона матиме право на соціально-правові гарантії.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у вирішенні питання визначення членом сім`ї військовослужбовця та призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим через представника звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Приписами пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, закріплено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
Згідно з положеннями статті 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в даному випадку та в подальшому в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Частиною 9 статті 16-3 вказаного Закону визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пунктом 10 Порядок №975 встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині: документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстрації номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклуван ня.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з підстав призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки, утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах 2 - 16 цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Пунктом 2 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний І правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови №168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення.
Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови №168, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Постанови №168, якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на це право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах.
При цьому звернення до суду із позовом щодо захисту порушеного права має індивідуальний характер.
З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2023 року представник ОСОБА_1 зверталась до Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просила розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по загибелі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої представником долучались документи, що підтверджують факт спільного проживання, існування спільного побуту, взаємних прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Листом Т.в.о. начальника Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №690 від 25 січня 2023 року представника позивача повідомлено, що за результатом розгляду вказаної заяви громадянці ОСОБА_1 потрібно встановлення факту проживання однією сім`єю з громадянином ОСОБА_5 , яке має юридичне значення.
Після встановлення факту проживання однією сім`єю з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 по рішенню суду вона матиме право на соціально-правові гарантії.
За твердженнями представника відповідача - Міністерства оборони України, міністерство взагалі не отримувало заяв та документів щодо виплати одноразової грошової допомоги по загибелі ОСОБА_5 та відповідно, рішень з цього питання не приймало.
Враховуючи, що відповідач - Міністерство оборони України не отримувало заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, Міністерством оборони України рішень щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу не приймалося, а судовому захисту підлягають тільки порушені права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними та не підлягають задоволенню.
За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахування викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник