Справа № 580/6407/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року справа № 580/6407/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати максимального розміру пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату пенсії позивачу з 01.06.2023 без обмеження її максимального розміру;

- зобов`язати відповідача провести відповідний розрахунок та здійснити виплату різниці недоплаченої позивачу з 01.12.2022 пенсії однією сумою без обмеження її максимальним розміром (з урахуванням фактично виплачених сум).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2022 № 640/35550/21, що набрало законної сили 07.10.2022 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, відповідно до довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.07.2021 № 6539, з урахуванням фактично виплачених сум та здійснив нарахування коштів в сумі 368 324,29 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити виплату пенсії з урахуванням усіх основних та додаткових видів грошового забезпечення та надбавок/підвищень до пенсії без обмеження її максимальним розміром з урахуванням фактично виплачених сум. Відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для здійснення вказаного перерахунку пенсії. Також, відповідно до розрахунку на виплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ФА140570 за дорученням № Д ФА 140570/17 обмеження максимального розміру пенсії, що підлягала до сплати у сумі 20 930,00 грн здійснювалося з 01.12.2022. Позивач вважає вказані дії протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що здійснив перерахунок пенсійного забезпечення позивача у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказав, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2022 № 640/35550/21, яке набрало законної сили 07.10.2022 зобов`язань виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром на нього не покладено. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2022 № 640/35550/21, що набрало законної сили 07.10.2022 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.07.2021 № 6539 (з урахуванням фактично виплачених сум).

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2022 № 640/35550/21, що набрало законної сили 07.10.2022 відповідач здійснив перерахунок пенсійного забезпечення позивача з 01.04.2019, відповідно до довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.07.2021 № 6539 та обмежив її десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, та здійснити її виплату з урахуванням раніше проведених виплат.

Листом від 16.06.2023 № 20514-19515/М-02/8-2600/23 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для здійснення вказаного перерахунку.

Також, з матеріалів справи судом встанолено, що відповідно до розрахунку на виплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ФА140570 за дорученням № Д ФА 140570/17 обмеження максимального розміру пенсії, що підлягала до сплати у сумі 20 930,00 грн здійснювалося з 01.12.2022.

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з нормами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (надалі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 розділу Прикінцеві і перехідні положення Закону № 3668-VI закріплено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 8 пункту 6 цього розділу частину 5 статті 43 Закону № 2262-ХІІ викладено у новій редакції, а саме: Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIІІ цю норму доповнено реченням такого змісту: Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення цієї правової норми визнано неконституційними.

Отже, з 20.12.2016 відповідна частина ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка обмежувала максимальний розмір пенсії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відсутня як правова норма.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 16.06.2023 № 20514-19515/М-02/8-2600/23 вбачається, що відповідач на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2022 № 640/35550/21, що набрало законної сили 07.10.2022 здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням максимального розміру пенсії. Розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку з 01.06.2023 становить 20 930,00 грн.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про застосування до спірних правовідносин положень ст. 2 Закону № 3668-VI щодо обмеження максимального розміру пенсії, які неконституційними не визнавались, суд зазначає наступне.

Забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей закріплено у ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Отже, зазначені особи мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (ст. 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (ч.1 ст. 17 Конституції України).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Отже, норми - принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Водночас, положення ст. 2 Закону № 3668-VI, на які посилається відповідач, якими обмежено максимальний розмір пенсії, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 вказано: обмеження максимального розміру пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України (п. 3 цього рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 цієї правової норми закріплено, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу різниці недоплаченої пенсії однією сумою, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, згідно вказаної норми, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права.

Оскільки позовні вимоги в цій частині стосуються перерахунку пенсії, який буде здійснений у майбутньому, вказані вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 18.07.2023 № 51165 в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми, тобто 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо обмеження виплати максимального розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.06.2023 без обмеження її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.12.2022 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ