Справа № 480/4042/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.І. Сидорук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 р. Справа № 480/4042/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 по справі № 480/4042/22

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту;

- зобов`яазти відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 6 років, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей''.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем було протиправно не нараховано одноразову грошову допомогу за 6 років пільгової вислуги років.

5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 04.10.2018 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення, про що свідчить наказ начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 250-ОС від 04.10.2018.

Згідно наказу вислуга років позивача станом на 04.10.2018 становить: календарна - 13 років 6 днів, пільгова - 6 років 6 місяців 3 дні, всього - 19 років 6 місяців 9 днів.

В наказі зазначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місяного грошового забезпечення за 13 повних календарних років в сумі 56253,60 грн.

Вказані кошти були виплачені позивачу 12.10.2018, про що свідчить банківська виписка та витяг з розрахунково-платіжної відомості.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 19 років служби, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для виплати одноразової грошової допомоги є наявність загальної вислуги більше 10 років (у позивача 19 років), а її розмір визначається з кількості саме повних календарних років служби (у позивача 13 років), відповідач правомірно при звільненні позивача виплатив їй таку допомогу саме за 13 років служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, визначено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

У відповідності до ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Крім того, відповідно до абз.3 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №393 встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Відповідно до пункту 1 розділу XXXII «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2020 №200, а саме особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, поняття «календарна вислуга років» застосовується не для визначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність вислуги 10 років і більше.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 у справі №806/2104/17, від 24 листопада 2020 у справі №822/3008/17 та 22 липня 2021 у справі №200/10368/18-а, від 29 квітня 2022 року у справі № 580/2497/21, що згідно частини 5 статті 242 КАС України суд застосовує до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що на час звільнення позивача його загальна вислуга років становила 19 років 6 місяців 9 днів, з них календарна - 13 років 6 днів, пільгова - 6 років 6 місяців 3 дні.

При цьому, як визнається сторонами, ОСОБА_1 отримала одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 років календарної служби.

Доводи апелянта, що одноразова грошова допомога при звільненні має виплачуватися з врахуванням пільгового стажу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років, що підтверджується вищевикладеними нормами права та правовою позицією Верховного Суду, яка відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому судова колегія вважає за необхідне зауважити, що апелянт помилково ототожнює поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» із поняттям «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна та пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби з врахуванням 6 років пільгового стажу, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 по справі № 480/4042/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий