Справа № 320/10678/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ № 320/10678/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Житлової комісії в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Житлової комісії в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить суд:

визнати протиправним рішення житлової комісії в особі адміністрації державної прикордонної служби України від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, про відмову переглянути рішення від 26.03.2013 № 54;

зобов`язати житлову комісію в особі адміністрації державної прикордонної служби України переглянути рішення від 26.03.2013 № 54 та зарахувати разом із сім`єю на квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме з 16.11.1998.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що рішення житлової комісії від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, про відмову переглянути рішення від 26.03.2013 № 54 є протиправним та підлягає скасуванню, позаяк, позивач перебував на квартирному обліку при Північному регіональному управлінні в Житомирському прикордонному гарнізоні з 16.11.1998 по 22.10.2012 складом сім`ї чотири особи. Рішенням від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, позивачу було відмовлено у перегляді рішення від 26.03.2013, що оформлене протоколом № 54, оскільки ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік у загальному порядку з 03.08.2006 з дати затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, з урахуванням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби (Північне регіональне управління).

У Північному регіональному управлінні був зарахований на облік на засіданні житлової комісії 21.09.2012 з урахуванням періоду перебування на обліку у в/ч НОМЕР_1 (16.11.1998) - зазначена інформація у справі відсутня. У той же час, період проходження служби у НОМЕР_2 прикордонному загоні з 06.02.2003 по 26.08.2004, після якого до 08.08.2006 був слухачем Національної академії оборони України - на квартирному обліку не перебував. Позивач зазначає про те, що аналіз чинного законодавства, яке існувало на час взяття його разом із сім`ю вперше на квартоблік (16.11.1998) і на час переведення до інших гарнізонів та Державної прикордонної служби України свідчить про те, що будь-яке зарахування на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей відбувається з обов`язковим збереженням попереднього часу перебування на обліку, тож, відмова переглянути рішення від 26.03.2013 № 54 порушує права позивача щодо перебування на квартирному обліку із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме з 16.11.1998.

31.08.2023 до суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом із порушенням встановленого процесуальним законодавством строку на звернення до суду з позовом, адже фактично, оскаржується рішення 26.03.2013 (протокол № 54), яким було визначено дату зарахування на квартирний облік (позивач почав звертатись до відповідача в 2022 році, через 9 років після прийняття рішення). Також, зазначено про те, що спільне рішення Адміністрації та житлової комісії ДПСУ від 26.03.2013, яке оформлене протоколом № 54 та затверджено 04.04.2013 Головою ДПСУ є законним та обґрунтованим, оскільки Порядок № 1081, яким було визначено право на врахування часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби, прийнято лише 03.08.2006. Крім того, зауважено, що незрозуміло для відповідача на підставі чого позивач стверджує про те, що датою зарахування його на квартирний облік має бути 16.11.1998, якщо матеріали облікової справи містять лист в/ч НОМЕР_3 від 31.03.2011 за № 41/554, яким позивача було поновлено на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_3 саме тільки з 31.05.2001. Додатково зауважено на наявності у відповідача дискреційних повноважень щодо питання прийняття/перебування/зняття з квартирного обліку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2013 житлова комісія Адміністрації Державної прикордонної служби України, прийняла рішення про зарахування полковника ОСОБА_1 та членів сім`ї на квартирний облік у загальну чергу на покращення житлових умов з 03.08.2006, що підтверджується протоколом № 54.

21.02.2022 та 19.07.2022 позивачем подавались рапорти про перегляд вказаного рішення, оскільки позивач перебував на квартирному обліку при Північному регіональному управлінні в Житомирському прикордонному гарнізоні з 16.11.1998 по 22.10.2012 складом сім`ї чотири особи, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 від 24.10.2012 № 614-170.

Рішенням від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, позивачу було відмовлено у перегляді рішення від 26.03.2013, що оформлене протоколом № 54, оскільки ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік у загальному порядку з 03.08.2006 з дати затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, з урахуванням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби (Північне регіональне управління).

У Північному регіональному управлінні був зарахований на облік на засіданні житлової комісії 21.09.2012 з урахуванням періоду перебування на обліку у в/ч НОМЕР_1 (16.11.1998) - зазначена інформація у справі відсутня.

У той же час, у період проходження служби у НОМЕР_2 прикордонному загоні з 06.02.2003 по 26.08.2004 після якого до 08.08.2006 був слухачем Національної академії оборони України - на квартирному обліку не перебував.

Враховуючи зазначене, підстав для перегляду рішення житлової комісії відсутні.

Водночас, позивач наголошує на тому, що він разом із сім`єю перебував з 16.11.1998 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 , де отримав 3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .

19.03.2012 вказана квартира була здана квартирно-експлуатаційному відділенню відділу матеріального забезпечення, що підтверджується довідкою від 20.03.2012 № 54.

21.09.2011 позивач був зарахований до загальної гарнізонної черги, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 разом із сім`єю, зі збереженням черги з 16.11.1998, що підтверджується протоком № 6.

21.12.2012 позивач подав рапорт до відповідача про взяття його разом із сім`єю на квартирний облік із збереженням попереднього часу перебування з 16.11.1998.

Рішенням відповідача від 26.03.2013, оформленим протоколом № 54, позивача разом із сім`єю зараховано на квартирний облік у загальну чергу на покращення житлових умов з 03.08.2006, втім, позивач вважає, що на обліку має перебувати з 16.11.1998.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систем у їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Відповідно до змісту п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20, яке діяло на час прийняття першого рішення щодо взяття позивача на квартирний облік (16.11.1998), військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.

При цьому, за наведеним правовим регулюванням, датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Згідно із п. 24 та 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, на яке посилається в оскаржуваному рішенні відповідач, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Також, відповідно до п. 3.4, п. 3.6, п. 3.9 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної Прикордонної Служби України від 20.12.2007 № 1040, визначено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії органу Державної прикордонної служби, яке затверджується начальником цього органу.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією органу Державної прикордонної служби винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на облізу, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Тож, аналіз чинного законодавства, яке існувало на час взяття позивача разом із сім`ю вперше на квартирний облік (16.11.1998) і на час переведення його до інших гарнізонів та Державної прикордонної служби України, свідчить про те, що будь-яке зарахування на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей відбувається із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Крім того, згідно з абз. 24 п. 9 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.01.2021 № 26, передбачено, що військовослужбовці, які перебували у списку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) за попереднім місцем проходження військової служби, за новим місцем служби включаються до такого списку із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби.

Суд вважає, що відповідачем не наведено та не доведено чітких підстав, з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, для відмови позивачу в зарахуванні на квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме з 16.11.1998, при цьому, посилання лише на прийняття 03.08.2006 Порядку № 1081, не є підставою для прийняття обґрунтованого та мотивованого рішення, з якого можна було б чітко визначити та перевірити підстави для прийняття рішення про відмову в задоволенні звернення особи, яка подала рапорт.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2020 № 5-рп/2002, від 13.03.2004 № 7-рп/2004). Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту З мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Слід наголосити, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права, є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Отже, за наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що рішення житлової комісії в особі адміністрації державної прикордонної служби України від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, про відмову переглянути рішення від 26.03.2013 № 54, є необґрунтованим та не враховує всіх обставин та нормативного регулювання, яке існувало станом на дату взяття позивача на квартирний облік у 1998 році, з огляду на що, останнє підлягає скасуванню. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У частині позовних вимог про зобов`язання житлової комісії в особі Адміністрації державної прикордонної служби України переглянути рішення від 26.03.2013 № 54 та зарахувати позивача разом із сім`єю на квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме з 16.11.1998, суд відмовляє у їх задоволенні, адже питання зарахування особи на квартирний облік є дискреційними повноваженнями житлової комісії, яке потребує дослідження всіх документів та обставин, що передували спірним правовідносинам, тому, належним та достатнім способом захисту прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про перегляд рішення від 26.03.2013 № 54 та зарахування ОСОБА_1 разом із сім`єю на квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме, з 16.11.1998, з урахуванням висновків суду.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом із порушенням встановленого КАС України строку на звернення до суду з позовом, адже фактично, оскаржується рішення 26.03.2013 (протокол № 54), яким було визначено дату зарахування на квартирний облік, суд зазначає, що предметом даного спору є рішення відповідача від від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, яким було відмовлено у перегляді рішення від 2013 року, під час оскарження якого, суд перевіряє обґрунтованість/необґрунтованість обставин, що стали підставою для відмови в перегляді такого рішення.

У частині посилань відповідача на те, що незрозуміло на підставі чого позивач стверджує про те, що датою зарахування його на квартирний облік має бути 16.11.1998, якщо матеріали облікової справи містять лист в/ч НОМЕР_3 від 31.03.2011 за № 41/554, яким позивача було поновлено на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_3 саме тільки з 31.05.2001, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка військової частини НОМЕР_3 від 23.06.2011 № 155, якою підтверджується про те, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку в Навчальному центрі ДПСУ з 16.11.1998 по 22.06.2011. Суд наголошує на тому, що під час повторного розгляду рапорта позивача на виконання рішення суду в даній справі, відповідачу варто перевірити всі обставини, що мають значення для розгляду питання, зокрема, документальне підтвердження дати, з якої позивача поставлено на квартирний облік, нормативне регулювання спірних правовідносин станом як на дату первинного зарахування позивача на облік, так і на час виникнення спірних правовідносин тощо, з наданням обґрунтованого та законного рішення.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено законності та обґрунтованості рішення про відмову в перегляді рішення, а також зарахування на квартирний облік з 16.11.1998, тому, позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Житлової комісії в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії в особі Адміністрації державної прикордонної служби України від 20.10.2022, оформленим протоколом № 12, про відмову ОСОБА_1 переглянути рішення від 26.03.2013 № 54.

Зобов`язати житлову комісію в особі Адміністрації державної прикордонної служби України повторно розглянути питання про перегляд рішення від 26.03.2013 № 54 та питання про зарахування ОСОБА_1 разом із сім`єю на квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку за попереднім місцем служби, а саме, з 16.11.1998, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.