Справа № 947/13956/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 947/13956/23

Перша інстанція: суддя Луняченко В.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП в Одеській області) в якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2023 серії ЕГА №1037127, якою накладено адміністративне стягнення в сумі 850 грн., передбачене статтею 183 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

Позивачка указує, що працівниками поліції не вчинялися дії щодо з`ясування обставин виклику нею поліції, а відразу було повідомлено про завідомо неправдивий виклик поліції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1037127 від 24.04.2023, прийняту інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт Чорноморське) відділення поліції №4 (м. Южне) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, старшим сержантом поліції Побережник В. В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

Суд закрив провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а саме завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, суб`єкт владних повноважень не надав, а тому неможливо встановити її вину.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник наполягає на тому, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Так, скаржник наполягає на тому, що ОСОБА_1 неодноразово викликала поліцію (більше 50 викликів) у зв`язку із скаргами на своїх сусідів, які кидають каміння на дах її будинку. Жодного разу, виїздом наряду поліції, в тому числі 24.04.2023, таке повідомлення не підтвердилося.

При цьому, скаржник указує, що обставини вчинення вказаного адміністративного правопорушення підтверджуються рапортами співробітника поліції, відеозаписом, витягом з бази даних ІПНП «ЦУНАМІ».

До того ж, скаржник вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду, який становить 10 днів з дня вручення спірної постанови. Спірну постанову ОСОБА_1 отримала в день її прийняття 24.04.2023, а з позовом про її скасування звернулась 08.05.2023 про що свідчить штамп суду на першій сторінці позовної заяви.

Позивачка не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, належним чином сповіщена про дату, час та місце судового розгляду справи. Від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Позивачка в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2023 серії ЕГА №1037127 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Зміст вказаної постанови свідчить про те, що 24.04.2023 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та пояснила, що її сусіди кидають каміння на дах її будинку, хоча такого факту не було.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Насамперед, слід надати оцінку доводам скаржника щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду з даним позовом.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як свідчать обставини справи та не заперечується сторонами, одразу після прийняття спірної постанови від 24.04.2023 ОСОБА_1 отримала її копію.

Отже, десятиденний строк починає свій відлік з 25.04.2023, а тому останнім днем подання позову є 04.05.2023.

Як свідчить поштовий конверт, наявний в матеріалах справи (а.с.12), ОСОБА_1 направила позовну заяву поштовим відправленням 04.05.2023, тобто в десятиденний термін, передбачений частиною 2 статті 286 КАС України.

Враховуючи строк доставки поштового відправлення позовна заява була зареєстрована судом першої інстанції 08.05.2023.

Частина 9 статті 120 КАС України передбачає, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що скаржник не врахував направлення позивачкою позовної заяви поштою та дійшов помилкового висновку про пропуск нею строку звернення до суду з даним позовом.

Далі слід проаналізувати судове рішення, в розрізі доводу апеляції про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб).

За змістом статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до статті 8 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

У відповідності до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона даного правопорушення складається з того, що виклик спецслужб для допомоги здійснюється, знаючи наперед, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії, спрямовані на зрив нормальної роботи служб.

Суб`єктивна сторона правопорушення прямий умисел. Особа, повідомляючи інформацію спецслужбі, усвідомлює, що вона неправдива і бажає даремного виїзду поліцейських.

Отже, суб`єкту владних повноважень слід довести, що особа, викликаючи поліцію, усвідомлює неправдивість інформації, яку вона повідомляє та бажає даремного виїзду поліцейських.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів вважає, що для встановлення обставин, що виклики ОСОБА_1 поліції були завідомо неправдивими, наряд поліції, який прибув за таким викликом, повинен був перевірити повідомлені нею обставини та лише у випадку їх непідтвердження, притягнути її до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції проаналізував наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис, який був здійснений на нагрудну камеру поліцейського та встановив, що 24.04.2023 працівники поліції прибули на місце виклику, де до них підійшла громадянка ОСОБА_1 , після розмови з нею, без проведення будь-якої перевірки, повідомили їй, що це не перший виклик, який не знайшов свого підтвердження.

Відсутність необхідності будь-якої перевірки, як випливає з відеозапису, обумовлено тим, що заявниця не надала доказів протиправних дій сусідів. У зв`язку з цим, уповноважена особа відповідача дійшла висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за статтею 183 КУпАП без фактичної перевірки її заяви 24.04.2023.

З приводу наданих суб`єктом владних повноважень рапортів поліцейського Побережника В. В., який складав спірну постанову, колегія суддів указує, що відомості, які в них містяться, не свідчать про проведення поліцією, 24.04.2023, будь-якої перевірки виклику ОСОБА_1 .

З даних рапортів, які були адресовані начальнику ГУНП в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово приїжджав на попередні виклики позивачки та повідомлена нею інформація не підтверджувалась, а тому 24.04.2023 було прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП. При цьому, яка перевірка була проведена за викликом саме 24.04.2023 поліцейським не вказано.

Щодо наданої суб`єктом владних повноважень роздруківки з бази даних ІПНП «ЦУНАМІ», яка підтверджує величезну кількість викликів ОСОБА_1 поліції, слід зазначити, що такий доказ не може свідчити про завідомо неправдивий виклик позивачкою поліції, саме 24.04.2023 та не позбавляє поліцейського обов`язку здійснити відповідну перевірку за фактом виклику поліції.

За таких обставин, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 183 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1037127 від 24.04.2023 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що в адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (стаття 77 КАС України), який зобов`язаний у порядку визначеної процесуальним законом судової процедури довести суду їх правомірність

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано доказів на підтвердження вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачкою інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко