Справа № 420/12088/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 жовтня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання представника відповідача Щербини Р.О., про залишення позовної заяви без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26 травня 2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач, з урахуванням уточнень від 12.06.2023, просить суд:

1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 23.03.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 23.03.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 02.05.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 повних прослужених місяців, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 02.05.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 13 повних прослужених місяців, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він з 23.03.2022 по 02.05.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 №124 позивача звільнено з військової служби. При звільненні з військової служби позивачу було виплачено: - грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік за 23 доби виходячи із місячного грошового забезпечення станом на день звільнення; - одноразову допомогу при звільненні у розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за 13 повних прослужених місяців. Разом з цим у період проходження військової служби позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2022 - 2023 роки. Проте позивачу стало відомо, що в період з 23.03.2022 по 02.05.2023 грошове забезпечення військовою частиною НОМЕР_2 виплачувалось у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018. При цьому позивач вважає, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 23.03.2022 по 02.05.2023 відповідачем мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023.

08.05.2023 позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням надати інформацію який розмір прожиткового мінімуму застосовано при встановленні позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт в період з 23.03.2022 по 02.05.2023 та який розмір тарифного коефіцієнту застосовано. У відповідь на заяву відповідачем зазначено, що при розрахунку щомісячного грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення при звільненні застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018, який складав 1762,00 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 31.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді 15.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.. 262 КАС України.

03.10.2023 до суду надійшла заява (вх..№ЕП/39670/23) про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду із позовом. Подану заяву відповідач обґрунтовує тим, що відповідним наказом позивача було звільнено з військової служби 01.05.2023. Не є спірним питання обізнаності позивача із нарахованим та виплаченим грошовим забезпеченням з 23.03.2022 по 01.05.2023. Грошове забезпечення нараховується та виплачується щомісячно. При звільненні з позивачем був проведений повний розрахунок з дотриманням чинного законодавства. Жодних заперечень щодо розрахунку від позивача не надходило. Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 12.06.2023. Позивач не навів жодної причини, яка йому перешкоджала подати позов в місячний строк з того моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав. Будь-яких доказів стосовно поважності причин пропуску цього строку позивач суду не надав. У відповідності до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. звільнення встановлюється місячний строк. До 19.07.2022 звернення суду позовом про стягнення належної заробітної строками. Оскільки позивач не погоджується з діями відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у період з 23.03.2022 по 01.05.2023, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк на звернення до суду. Перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах починається з наступного дня після отримання позивачем суми грошового забезпечення за відповідний місяць. Відтак, заявлені вимоги подані позивачем поза межами місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст. 122 КАС України.

Дослідивши отриману заяву представника відповідача, її зміст та доводи, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволені з огляду на наступне.

Суд звертає увагу відповідача на те, що вказаний позов ОСОБА_1 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 26.05.2023, тобто до закінчення місячного строку після його звільнення з військової служби (01.05.2023).

Згідно з ч.2 ст. 233 КАС України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, при звільненні з військової служби відповідач зобов`язаний був провести з позивачем розрахунок по всім належним йому виплатам, у тому числі належного розміру грошового забезпечення.

Таким чином, звернувшись до суду (26.05.2023) у продовж місячного строку після звільнення (01.05.2023) ОСОБА_1 не пропустив тримісячний строк на звернення до суду, а доводи відповідача в заяві від 03.10.2023 є помилковими.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240- 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви (вх..№ЕП/39670/23) представника відповідача Щербини Р.О., про залишення без розгляду позовної заяви по справі 420/12088/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА