Справа № 420/5587/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5587/23
Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Танасогло Т.М.,

Шеметенко Л.П.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ТОВ "АТАМАН І К" звернулося в суд із позовом до Одеської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200235/2 від 22.09.2022р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2022/000817 від 22.09.2022р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вересні 2022р. між ним (покупець) та фірмою «KAIMAKAN CARGO» SRL (Румунія) (продавець) було укладено контракт за №02/22, за умовами якого відповідно до якого продавець поставляє огірок свіжий, вагою 21 356кг, країна виробництва Румунія за ціною 14 949,2 Євро.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товарів ним було подано митну декларацію за №UA500500/2022/033898, в якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту. Проте, декларантом було отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000817та рішення про коригування митної вартості за №UA500500/2022/200235/2 від 22.09.2022р., яким було скоригована митна вартість товарів та була визначена за резервним методом.

Позивач зазначив, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом із декларацією усі відповідні документи, а тому вважає оскаржувані рішення митного органу протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200235/2 від 22.09.2022р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2022/000817 від 22.09.2022р..

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «АТАМАН І К» судовий збір у розмірі 2 147,2грн. та 3 000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством надано усі необхідні документи для розмитнення товару, а митницею не надано їм належної оцінки та протиправно визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 13.09.2022р. між фірмою «KAIMAKAN CARGO» SRL (Румунія) (продавець) та ТОВ «АТАМАН І К» (покупець) укладено контракт за №02/22 (а.с.30-40), за умовами якого: п.1.1. Покупець прийняти та оплатити товар (далі - «Товар»), зазначений в замовленні покупця та у невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. 3.1. Оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умовах 100% від вартості партії товару у якості або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

В подальшому, з метою митного оформлення товарів позивачем для підтвердження їх митної вартості до Одеської митниці було подано електронну митну декларацію за №UA500500/2022/033898 (а.с.20-21), в якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом, а саме за ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи:

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №KEX-12 від 20.09.2022 (а.с.22);

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 20.09.2022 (а.с.23);

- Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № M 0115201 від 20.09.2022 (а.с.24);

- Калькуляція транспортних витрат від 18.09.2022 (а.с.27);

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 18.09.2022 (а.с.26);

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-30/09-2022 від 21.09.2022 (а.с.28-29);

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №02/22 від 13.09.2022;

- Договір про надання послуг митного брокера №20/04-20 від 20.04.2020 (а.с.41-45);

- лист від 22.09.2022 (а.с.46-48);

- Копія митної декларації країни відправлення №22ROGL3800T007170 від 21.09.2022 (а.с.49).

Під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.09.2022р. за №02/22 передбачено 100% передоплату або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД або на підставі інвойсу. Але, в наданому до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 19.09.2022р. за №КЕХ-11 не містить умов оплати за товар.

На підставі вказаного, 22.09.2022р. Одеською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500500/2022/000817 (а.с.18-19).

Також, 22.09.2022р. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500500/2022/200235/2 (а.с.16-17), у зв`язку з чим митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся в суд із даним позовом. Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних рішень митного органу про коригування митних вартості товарів, з урахуванням підстав, з якими позивач просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.23,24 ст.4 МК України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.1,2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

В той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що підставою для здійснення митним органом спірного коригування митної вартості стало те, що надані декларантом документи містять такі розбіжності, як:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.09.2022р. за №02/22 передбачено 100% передоплату або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД або на підставі інвойсу. Але, в наданому до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 19.09.2022р. за №КЕХ-11 не містить умов оплати за товар.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданим доказам, судова колегія зазначає наступне.

Що стосується тверджень митного органу на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, то судова колегія зазначає, що згідно п.7.2 контракту за №02/22 від 13.09.2022р., обов`язок упаковки і маркування товару покладений на постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на постачальника. Ці витрати закладаються самостійно постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Отже, умовами контракту передбачено покладення таких витрат як на пакування та транспортування саме на продавця.

Також, як вбачається із матеріалів справи, що поставка товару здійснювалась на умовах CPT Інкотермс 2020, відповідно до яких обов`язком продавця є пакування та маркування товару.

Окрім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митних декларацій поданих декларантом з урахуванням оскаржуваних рішень, зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Таким чином, з наданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат позивача на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак, судова колегія вважає, що такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Що стосується посилань митного органу на те, що п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.09.2022р. за №02/22 передбачено 100% передоплату або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД або на підставі інвойсу, проте, в наданому до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 19.09.2022р. №КЕХ-11 не містить умов оплати за товар, то судова колегія зазначає, що як вбачається із митної декларації за №UA500500/2022/033898 та картки відмови позивачем до митного оформлення рахунок-фактуру (інвойс) від 19.09.2022р. №КЕХ-11 не подавався, а надавався інвойс від 20.09.2022р. №КЕХ-12.

Окрім того, згідно п.3.2. контракту від 13.09.2022р. за №02/22 якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п.3.1 цього контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Отже, враховуючи відсутність у інвойсі від 20.09.2022р. №КЕХ-12 та в товаросупровідних документах умов оплати позивачем товару, за умовами п.3.2. контракту від 13.09.2022р. №02/22 позивач повинен сплатити 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у наданому прайс-листі наявне посилання на суб`єкта ТОВ «АТАМАН І К», та що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку, то судова колегія зазначає, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, у зв`язку із чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.05.2023р. у справі за №815/1780/17.

Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів та пояснень щодо неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «АТАМАН І К».

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023р. залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21А, ) на користь Держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 3 220,8грн. (три тисячі двісті двадцять гривень вісімдесят копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 5 жовтня 2023р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Т.М. Танасогло

Л.П. Шеметенко