Справа № 337/4448/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/82/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника позивача Шокота Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, сержанта поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Привалова Олександра Вікторовича, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2023р. до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шокот Г.А., в якому він просить скасувати постанову серії ЕАС №7485448 від 08.08.2023р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 21.08.2023р. вказаний позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

29.08.2023р. до суду надійшла заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.08.2023р.) про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою та квитанцією про сплату судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.08.2023р. під час керування транспортним засобом в м. Запоріжжі, по проспекту Соборний, позивач ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що ним нібито порушено Правила дорожнього руху, після чого була винесена оскаржувана постанова, копію постанови позивач отримав на місці 08.08.2023р. Відповідно до постанови серії ЕАС №7485448 від 08.08.2023р., яка складена поліцейським сержантом 3 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області Приваловим О.В., 08.08.2023р. о 15.23 год. в м. Запоріжжі по проспекту Соборний, 191, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом УАЗ 3163 державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків інспектора патрульної поліції обставинам справи. Позивач Правил дорожнього руху не порушував, докази та підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності були відсутні.

Ухвалою суду від 30.08.2023р. за вказаним позовом відкрито провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні за участі сторін.

04.09.2023р. від представника відповідача ДПП - Назаренко М.М. до суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 08.08.2023р. під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Зупинивши транспортний засіб під керуванням позивача, представившись згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги п.8.7.3 «ґ» ПДР України, а саме проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора. В ході розгляду справи було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом, який додано до відзиву. Відеозапис зі службового реєстратора містить запис проїзду позивачем перехрестя саме на заборонений «жовтий» сигнал світлофору. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова. Обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення в його діях. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача - адвокат Шокот Г.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю та додатково суду пояснив, що на відеозаписі, який був наданий представником ДПП та який міститься в матеріалах справи, не видно на який колір світлофора позивач перетнув стоп-лінію перед перехрестям. Водночас, під час перегляду цього відеозапису на іншому ресурсі вбачається, що позивач перетнув стоп-лінію на зелений миготливий сигнал світлофору, жовтий сигнал світлофору увімкнувся після стоп-лінії.

Також представником позивача надані письмові пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідно до яких він 08.08.2023р. рухався на своєму автомобілі УАЗ 3163 державний номер НОМЕР_1 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі в напрямку площі Запорізька, що поруч з Дніпровською ГЕС. Кінцевою ціллю був Дніпровський ВП ГУНП в Запорізькій області. Для прибуття до нього йому необхідно було здійснити розворот ліворуч на перехресті на площі Запорізькій. Для того, щоб здійснити маневр, він перестроївся до крайнього лівого ряду. Перед перехрестям на площі Запорізькій знаходився світлофор, а перед ним стоп-лінія. Він проїхав стоп-лінію на зелений сигнал світлофору, закінчив проїзд перехрестя вже на червоний сигнал. Після проїзду перехрестя він був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Він з цим не згодний. Його позицію щодо цього підтверджує відеозапис, який наданий працівниками поліції. Вказує, що відповідно до п.16.8 ПДР - водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофором на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Відповідно до п.1.12 Розділу 34 ПДР стоп-лінія позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2. або за сигналу світлофора чи регулювальника, що забороняє рух. Відповідачем не доведено вину позивача в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

В судовому засіданні сержант поліції УПП в Запорізькій області Привалов О.В. пояснив, що під час чергування 08.08.2023р. приблизно о 15.01 год. на пр. Соборному м. Запоріжжя, напроти Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ним був зупинений транспортний засіб позивача ОСОБА_1 через те, що було зафіксовано порушення Правил дорожнього руху, а саме п.8.7.3 «ґ» ПДР проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Відеозаписом, здійсненим за допомогою відеореєстратора підтверджується, що транспортний засіб під керуванням позивача перебував на віддаленій відстані від світлофору під час зеленого сигналу та при увімкненні жовтого сигналу світлофора водій, не зменшивши швидкості, не зупинив автомобіль перед стоп-лінією та продовжив рух на заборонений сигнал світлофора. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ним було дотримано встановлену законом процедуру, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам КУпАП, винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

Після оголошення перерви в судовому засіданні ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відзиві на позов представник ДПП просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, інспектора поліції, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 08.08.2023р. о 15.23 год. сержантом поліції 3 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області Приваловим О.В. винесено постанову серії ЕАС №7485448, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до змісту постанови,08.08.2023р. о 15.15 год. в м. Запоріжжі проспекті Соборний, 191, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки УАЗ 3163, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «ґ» ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав на місці її винесення 08.08.2023р., не погодився із зазначеним рішенням та 18.08.2023р. його представником до суду подано даний позов. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за порушення порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про законність постанови інспектора патрульної поліції щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, суд виходить з того, що позивач посилається, зокрема, на неправомірність винесення інспектором УПП спірної постанови через відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення 8.7.3. «ґ»ПДР, а саме за те, що він проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7 ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Приписами п.8.7.3 ПДР визначено, що сигнали світлофора мають, зокрема, такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух ; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно з п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 16.8 ПДР, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відтворивши в судовому засіданні наданий представником ДПП диск із відеозаписом події судом встановлено, що автомобіль позивача, під`їжджаючи до перехрестя, регульоване світлофором, при зміні сигналу світлофора з зеленого миготливого на жовтий, що забороняє рух, мав достатньо часу для своєчасного реагування на зміну дорожньої обстановки без застосування екстреного гальмування перед перехрестям, але проїхав стоп-лінію перед пішохідним переходом та перехрестям на заборонний жовтий сигнал світлофора, та коли автомобіль через секунду був на пішохідному переході, але ще перед перехрестям, вже увімкнувся червоний сигнал світлофору.

Доводи представника позивача стосовно того, що позивач перетнув стоп-лінію перед пішохідним переходом та перехрестям на зелений миготливий сигнал світлофора, а жовтий сигнал світлофора увімкнувся пізніше, є безпідставними.

На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль позивача рухався по проспекту з невеликою швидкістю, світлофор було видно заздалегідь, ані попереду автомобіля позивача, ані позаду нього інших автомобілів не було. З урахуванням часової динаміки позивач міг зупинити і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до ПДР перед стоп-лінією на жовтий сигнал світлофора не вдаючись до екстреного гальмування, але не зробив цього.

При цьому суд зауважує, що позивач під`їжджаючи до світлофорау, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора. Проте, вищезазначених вимог ПДР позивач не виконав, та доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді перехрестя, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та при зверненні з позовною заявою до суду не надав.

Суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, підтверджено належними доказами.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд дійшов висновку, що інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 122, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, сержанта поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Привалова Олександра Вікторовича, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова