Справа № 420/3519/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3519/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, буд. 2Д, м. Одеса, 65085) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни у видачі безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 420/3519/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання суду копій документів щодо посвідчення місця реєстрації (копія паспорта тощо), а також копії довідки щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача

06.03.2023 року позивач подав суду лист, в додатки до якого надав копію паспорта та копію довідки щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України та наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №223 від 13.07.2017 року був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я та з 17 липня 2017 року № 149 виключений зі списків особового складу Військової академії та всіх видів забезпечення.

Позивач зазначив, що під час проходження військової служби отримав травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено свідоцтвом про хворобу №479 від 21.03.2017 року, затвердженим військово-лікарською комісією Південного регіону від 27.03.2017 року № 539. Рішенням Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 позивачу встановлено інвалідність 2 групи з визначенням причиною інвалідності «травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби» зі строком до 01.05.2018 року. У зв`язку із цим, Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради Ніколіну В.В. видано посвідчення інваліда війни з терміном дії до 01.05.2018 року.

В подальшому позивач повторно проходив медичний огляд, після чого йому видавалися нові посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, строком до 01.05.2020 та 01.05.2022 року відповідно.

Позивач вказував, що 11 квітня 2022 року після чергового медичного огляду йому було встановлено інвалідність 2 групи безстроково, однак відповідачем протиправно відмовлено у видачі безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до листа Міністерства у справах ветеранів війни України №6075/02/09 роз`яснено, що пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами. Підставами для встановлення відповідного статусу є документи, які підтверджують факт настання інвалідності внаслідок порання, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, або порання, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, чи з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Представник відповідача звертала увагу, що перевіркою встановлено, що відповідно до свідоцтва про хворобу від 21.03.2022 року № 479 гр. ОСОБА_1 , підполковник, викладач Військової академії (м. Одеса), 01.10.2015 року, при виконанні службових обов`язків, перебуваючи у службових справах у сховищі, піднявшись на поличку, втратив свідомість, впав та отримав ЗЧМТ, струс головного мозку.

На переконання відповідача, отримана позивачем травма не пов`язана із захистом Батьківщини або участю у бойових діях, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 за результатами медичного огляду було встановлено діагноз: прогресуюча хронічна недостатність мозкового кровообігу ІІ ст. з частими транзиторними ішемічними атаками в басейні лівої очної артерії (01.06.2016, 13.10.2016). Гіпертонічна хвороба І ст. СН0. Змішаний астигматизм 0 2,0Д з більшою рефракцією 3,5Д правого ока. Короткозорість ст. 1,0Д лівого ока. Гіпертонічна ангіопатія сітківки, рефракційна амбліопія обох очей. Гастроезофагеальна рефлексна хвороба з ерозивно-виразковим езофагітом, рідкорецидивуючий перебіг, незначне порушення функцій. Лейкоплакія стравоходу проста форма. Хронічний стеатогепатит з мінімальним ступенем активності. Хронічний панкератит, ремісія, без порушення функції. Гемангіома печінки великих розмірів (22 мм). Остеохондроз шийного і грудного відділу хребта, без порушення функції.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Наслідки перенесеної ЗЧМТ (01.10.2015), струсу головного мозку у вигляді після травматичного конвекситального арахноїдиту з вегетативними кризами та незначним порушенням функції.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 9, 10).

Згідно довідок до акта медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 встановлювалася 2 група інвалідності, травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 11, 12, 14).

05 квітня 2017 року та 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 було видано посвідчення інваліда 2 групи (а.с. 13).

11 квітня 2022 року Обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 м. Одеса ОСОБА_1 видано довідку за результатами повторного медичного огляду та встановлено 2 групу інвалідності, травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 16), безстроково.

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зокрема видати безтермінове посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи (а.с. 17).

Листом № 01-Н-42798/1-о від 04 листопада 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради проінформовано позивача, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни був встановлений 05.04.2017 року управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 терміном дії до 01.05.2018 року. 11.04.2018 року управлінням було продовжено дію посвідчення серії НОМЕР_2 до 01.05.2020 р, а 21.04.2020 р. продовжено до 01.05.2022 року. Оскільки травма не пов`язана із захистом Батьківщини або з участю у бойових діях, а одержана при фактичному виконанні службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії, не має підстав для висновку про те, що інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій). Враховуючи вищевикладене, підстав для продовження статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, на жаль, немає (а.с. 18, 19).

Не погоджуючись із отриманою відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон №3551).

Відповідно до статті 4 Закону №3551 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст. 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно з пунктом 1 частини 2 цієї статті, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабміну України №302 від 12.05.1994 року (надалі Положення №302)

Відповідно до п.2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з п.7, п.10 Положення №302 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина. "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи.

Отже видання посвідчення уповноваженим органом держави є встановлення та визнання державою відповідного статусу особи.

За позивачем державою був визнаний з 2017 року статус особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, відповідні посвідчення йому були видані уповноваженим органом, останнє серії НОМЕР_2 строком дії до 01.05.2022 року. Станом на час розгляду справи позивач має статус особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, що не спростовано відповідачем.

Пунктом 13-1 Положення №302 в редакції до 25.02.2022 року було встановлено, що у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

В діючій редакції п.13-1 Положення визначено, що у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видане їй раніше посвідчення вилучає уповноважений на видачу посвідчень орган, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення, та інформує у триденний строк Мінветеранів з дотриманням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом за формою згідно здодатком 2.

Таким чином, Положенням №302 чітко встановлені дії суб`єкта владних повноважень, якій дії від імені держави, щодо позбавлення особи статусу визначеного Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі особи з інвалідністю внаслідок війни.

Судом встановлено, що відповідач не здійснював будь-яких дій щодо оспорення/позбавлення позивача вказаного статусу. Позивач вимагав у заяві від 31.10.2022 року видачі йому безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни у зв`язку із встановленням йому під час чергового повторного огляду МСЕК другої групи інвалідності безстроково; у відповіді від 04.11.2022 року відповідач фактично заперечив належність позивачу права на отримання відповідного посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та зазначив, що підстави для видачі посвідчення відсутні, оскільки травма ОСОБА_1 не пов`язана із захистом батьківщини або із участю у бойових діях, а одержана при фактичному виконанні службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії, тобто поставив під сумнів висновок Одеської МСЕК від 11.04.2022 року, не обґрунтувавши наявність таких повноважень та не надавши жодних доказів, окрім посилання на лист Міністерства.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (зокрема, рішення у справах Беєлер проти Італії, заява №33202/96, Онер`їлдіз проти Туреччини , Москаль проти Польщі, заява №10373/05). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, Тошкуце та інші проти Румунії, заява №36900/03) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Суд зазначає, що до 2022 року інвалідність ОСОБА_1 так само була встановлена у зв`язку із отриманням травми, отриманої при фактичному виконанні службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При цьому, ОСОБА_1 починаючи з 2017 року двічі (25.04.2017 року та 21.04.2020 року), на підставі довідок МСЕК (в яких зазначалося про те, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби) видавалися посвідчення про те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни другої групи.

За переконанням суду, відмовляючи у 2022 році позивачу у видачі посвідчення відповідач діяв не на підставі та не у спосіб визначений законодавством, а тому його дії є протиправними, оскільки ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю внаслідок війни, має право на отримання безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки МСЕК серії 12ААВ №520814 від 11.04.2022 року.

Дійсність та достовірність даних останньої Довідки від 11.04.2022 року відповідачем не спростована, отже перевага доказі у справі схиляється у бік сторони позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю шляхом визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у вигляді відмови ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни у видачі безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ОСОБА_1 безтермінове посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваних не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, буд. 2Д, м. Одеса, 65085) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у вигляді відмови ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни, у видачі безтермінового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до Акту огляду Одеської медико-соціальної експертної комісії серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року, оформлені листом від 04.11.2022 року.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради () видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безтермінове посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки до Акту огляду Одеської медико-соціальної експертної комісії серії 12AAB №520814 від 11.04.2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян