Справа № 320/25597/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 жовтня 2023 року м. Київ № 320/25597/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 29.08.2022 у межах виконавчого провадження №27371903 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4618,34 долари США та 202,60 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 01.09.2022 про відкриття виконавчого провадження №69741442;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 01.09.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження №69741442;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 01.09.2022 про відкриття виконавчого провадження №69743358;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 01.09.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження №69743358.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, зокрема заяву про поновлення строку звернення до суду та докази пропущення даного строку; належним чином засвідчену копію оспорюваної постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. від 01.09.2022 №69743358; примірник позовної заяви з доданими документами для відповідача (та інших сторін, відповідно до кількості учасників справи).

На адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви представника ОСОБА_1 до якої долучено заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій представник позивача просить суд поновити ОСОБА_1 строк на подання адміністративного позову та примірник позовної заяви з документами для відповідача.

Щодо надання до суду належним чином засвідчених копій оспорюваних постанов, представник позивача зазначив, що станом на даний час позивач не отримав жодної оскаржуваної постанови. При цьому, ними заявлено клопотання про витребування від відповідача належним чином завірених копії постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко Катерини Вікторівни від 01.09.2022 про відкриття виконавчого провадження № 69743358 та копію постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.09.2022 у рамках виконавчого провадження № 69743358.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що 29.08.2022 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Харитоненко К.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно якої постановлено виконавчий лист № 6-1150 від 30.05.2011, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, повернути стягувачу; припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення: виділено в окреме виконавче провадження постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 29.08.2022 № 27371903 та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29.08.2022 № 27371903.

Постановами державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харитоненко К.В. на підставі постанови від 29.08.2022 у ВП 27371903 про повернення виконавчого документу стягувачу відкрито виконавчі провадження № 69743358 та № 69741442 щодо боржника - ОСОБА_1 , про стягнення витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого проваджень у рамках вказаних проваджень.

Проте, незважаючи на неодноразові звернення представника позивача та самого позивача до державного виконавця про надання копії відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження № 69743358 від 01.09.2022 щодо стягнення з позивача виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у рамках даного ВП, що підтверджується наявними у справі матеріалами - копією адвокатського запиту від 14.11.2022 та копією заяви від 16.11.2022, відповідачем так і не було надано витребуваних постанов.

Як стверджує представник прзивача, на день подання даної позовної заяви, жодної оскаржуваної постанови від відповідачаа позивачеві надіслано поштовими відправленнями не було. Про їх існування позивач довід дізнався випадково з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Так, і не дочекавшись відповідей на запити, позивач змушений був звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Відтак, представник позивача просить суд поновити ОСОБА_1 строк на подання адміністративного позову.

Дослідивши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти робочих днів з дня коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні приписи викладені у пункті 1 частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою вказаної статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як зазначив у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача, незважаючи на неодноразові звернення представника позивача та самого позивача до державного виконавця про надання копії відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження № 69743358 від 01.09.2022 щодо стягнення з позивача виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у рамках даного ВП, що підтверджується наявними у справі матеріалами - копією адвокатського запиту від 14.11.2022 та копією заяви від 16.11.2022, відповідачем так і не було надано витребуваних постанов. На день подання даної позовної заяви, жодної оскаржуваної постанови від відповідача позивачеві надіслано поштовими відправленнями не було. Про їх існування позивач дізнався випадково з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Суд зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Щодо доводів стосовно того, що на день подання даної позовної заяви, жодної оскаржуваної постанови від відповідача позивачеві надіслано поштовими відправленнями не було. Про їх існування позивач дізнався випадково з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи заяви представника позивача адвоката Жебракіна Т.С. від 14.11.2022 року адресованої начальнику Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у зазначеній заяві заявник зазначив, що 29.08.2022 державним виконавцем Подільського ВДВС ум. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Харитоненко К.В. прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження , якими постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 4618,34 долари США (USD) та 202,60 грн та витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 269,00 грн. Додатково заявник зазначила про те, що 29.08.2022 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно якої постановлено виконавчий лист №6-1150 від 30.05.2022, виданий Дніпровським районним судом міста Києва повернути стягувачу; припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення; виділено в окреме виконавче провадження постанову Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 29.08.2022 № 27371903 та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29.08.2022 № 27371903.

У прохальній частині зазначеної заяви представник позивача просила скасувати постанову державного виконавця ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 16.11.2011 про арешт майна боржника у рамках ВП № 27371903; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Подільського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 28.12.2021 про арешт коштів боржника у рамках ВП № 27371903; скасувати усі накладені арешти на нерухоме майно боржника у рамках ВП № 27371903; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Подільського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 29.08.2022 про стягнення виконавчого збору у рамках ВП № 27371903; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Подільського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 29.08.2022 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у рамках ВП № 27371903; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Подільського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 29.08.2022 про повернення виконавчого документу стягувачу у частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору № 27371903 від 29.08.2022 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 27371903 від 29.08.2022 у рамках ВП № 27371903.

Також у вказаній заяві представник позивача просила надіслати представнику боржника копію постанови про арешт майна боржника, винесену 16.11.2011 державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві для ознайомлення.

З викладеного вбачається, що адресовуючи начальнику Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву від 14.11.2022 представник позивача зазначала відомості щодо оспорюваних постанов та просила їх скасувати, що розцінюється судом як обізнаність позивача про існування спірних постанов та про порушення його прав. Відтак, твердження представника позивача про те, що жодної оскаржуваної постанови від відповідача позивачеві надіслано поштовими відправленнями не було не свідчить про поважність причин пропуску позивачем звернення до суду. Крім того, твердження стосовно того, що про існування оспорюваних постанов позивач випадково дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, не спростовує обставин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Так, фактично з 14.11.2022 року позивачу було відомо про існування спірних постанов, оскільки він про них зазначив у клопотання від 14.11.2022 та просив їх скасувати, яке було адресовано начальнику Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Разом з цим з даним позовом до суду позивач звернувся 24.07.2023 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що обставини, викладені в обґрунтування заяви про поновлення строку на звернення до суду не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки невчинення зі сторони позивача активних дій щодо звернення до суду у строки визначені чинним законодавством свідчить про відсутність волевиявлення позивача на своєчасне звернення до суду.

Зміст позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Крім того, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Так, позивач будучи обізнаним про існування спірних постанов 14.11.2022 року мав можливість у строки визначені чинним законодавством реалізувати своє право на звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися:

1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду;

2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін;

3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення;

4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі;

5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії») право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, позивач не вказав причини непереборного та об`єктивного характеру, що заважали йому своєчасно звернутися за захистом своїх прав до суду, відтак суд дійшов висновку, що позовна заява та заява позивача на усунення недоліків позовної заяви не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Пунктом 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у істі Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панова Г. В.