Справа № 420/11609/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 22 травня 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправними дії Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати мобілізаційне розпорядження та інші рішення про включення до списків про складання обліково - послужної картки (конкретна дата, номер і пункт на моменту звернення до суду позивачу невідомі) Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та його начальника про призов ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про призначення його на посаду, про прийняття ним справ та посади і про вступ до виконання ним обов`язків за посадою у військовій частині НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та її командира прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і про направлення його на військовий облік до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- зобов`язати Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та його начальника прийняти рішення про надання і оформлення ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації в особливий період і воєнний час, на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він наразі є незаконно мобілізованим ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 здобуває вищу освіту у Вищій школі економіки Стальової Волі, що посвідчується довідкою про зарахування іноземця на навчання на денній основі за напрямом «економіка». Термін з 01.09.2022 року по 30.09.2025 року.

Договором про навчання за програмою ліценціату (денна форма навчання) посвідчується факт навчання ОСОБА_1 у Вищій школі економіки Стальової Волі.

Малиновський РТЦК та СП не взяли до уваги, що у ОСОБА_1 є підстава для відстрочки від мобілізації, так як призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Наразі право військовослужбовця на відстрочку від військової служби у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі було порушено і військовослужбовця було мобілізовано на військову службу у військову частину НОМЕР_1 , проходити навчання. Військовослужбовцю надали військовий квиток, в якому зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що наразі вбачається неправомірна дія з боку Малиновського РТЦК та СП. Громадянина України незаконно привели у територіальний центр комплектування, примусили проходити Військово-лікарську комісію та незаконно мобілізували.

Позиція відповідача - Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси обґрунтована наступним

Відповідач зазначив, що посадовими особами Малиновського РТЦК та СП 29.03.2023 року громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає у с. Вакулівка, Роздільнянського району, Одеської області на законних підставах, було призвано на військову службу за загальною мобілізацією, та направлено для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .

Відповідач зазначає, що позивач питання щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що він здобуває вищу освіту у Вищій школі економіки Стальової Волі (Республіка Польща), що посвідчується довідкою про зарахування іноземця на навчання на денній основі за напрямком економіка - не звертався, та відповідно, документи на розгляд Комісії, не подавав. Позивачем про наявність будь-яких підстав для відстрочки від мобілізації працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент його призову не було повідомлено, та не надано відповідні документи на підтвердження таких підстав.

Крім того, як вказує відповідач, позивач у своєму позові не наводить обґрунтування і не посилається на докази, які б підтверджували обізнаність представників ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність підстав для надання відстрочки від мобілізації позивачу, станом на дату призову останнього на військову службу (копія аркуш) бесіди від 28.03.2023 року.

Також вимога позивача про визнання протиправним та скасування мобілізаційного розпорядження, на думку відповідача, є безпідставною, оскільки мобілізаційне розпорядження - це є повістка, яку вручають, якщо людина пройшла медичну комісію і визнана придатною для військової служби. У документі вказують, що треба обов`язково з`явитися у визначений призовний пункт впродовж 24 годин після оголошення мобілізації, а не індивідуальний акт чи його положення.

Також відповідач зазначає, що у зв`язку із призовом позивача 29.03.2023 року на військову службу за мобілізацією, відповідно до приписів пункту 6 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (далі-Закон № 2232-ХІІ), яким визначено, що

виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які, у тому числі призвані чи прийняті на військову службу. З огляду на зазначене, та на підставі абзацу 1 пункту 6 етапі 37 Закону № 2232-ХІІ позивач виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з призовом на військову службу за загальною мобілізацією, та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Тому, позовні вимоги, в частині щодо визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення позивача на посаду, про прийняття ним справ та посади, і про вступ до виконання ним обов`язків за посадою у військовій частині НОМЕР_1 , та щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та її командира прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 , і про направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 - є необґрунтованими, та не відносяться до компетенції та до повноважень Малиновського РТЦК та СП, а тому підлягають відхиленню судом.

Позиція відповідача - Військової частини НОМЕР_1 обґрунтована наступним

Військова частина НОМЕР_1 не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог до військової частина НОМЕР_1 та зазначає наступне. У відповідності до поіменного списку військовозобов`язаних призваних на військову службу за мобілізацію Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, призваних до військової частини НОМЕР_2 навчального центру ( АДРЕСА_1 ) військової частина НОМЕР_1 вих. №1378 від 29.03.2023 року солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 солдата ОСОБА_1 , який прибув із Малиновського РТЦК та СП міста Одеси призваного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента в Україні від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» для проходження базової та фахової підготовки, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта, штатно-посадова категорія солдат.

Однак видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу командир військової частини НОМЕР_1 , не мав підстав піддавати сумніву, що направляючи особу до військової частини НОМЕР_1 Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснив всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності/відсутності законних підстав, звільняючих позивача від призову на військову службу.

Таким чином, відповідач зазначає, що командир військової частини НОМЕР_1 видаючи акт індивідуальної дії наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 діяв правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Сам наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 після своєї реалізації вичерпав свою дію, та його можливе скасування не може змінити правову дійсність яка склалась.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що Військова частина НОМЕР_1 та її посадові особи, при зарахуванні військовослужбовця призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_1 діяла на підставі в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №168, вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 12.06.2023 року.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26 травня 2023 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 26 травня 2023 року позивачем до суду надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вхід. № 18848/23), до якого додано уточнену позовну заяву та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Зазначеною ухвалою витребувано з Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (вул. Заньковецької, буд. 7/7, м. Одеса, 65005, ) належним чином засвідчені копії мобілізаційного розпорядження та інших рішень про включення до списків про складання обліково - послужної картки Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Витребувано з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) належним чином засвідчені копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 на посаду, про прийняття ним справ та посади і про вступ до виконання ним обов`язків за посадою у військовій частині НОМЕР_1 .

Зобов`язати відповідачів надати витребувані судом документи у строк до 18 червня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду.

14 липня 2023 року від відповідача Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси до суду надійшов відзив на позов з доданими доказами (вхід. № 23629/23).

25 липня 2023 року від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли відзив на позов (вхід. № 24976/23) та витребувані судом докази (вхід. № 24978/23).

Станом на 05 жовтня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , громадянин України наразі є мобілізованим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.03.2023 року ОСОБА_1 подав до Малиновського РТЦК та СП заяву про видачу військового квитка.

Наказом начальника Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 29 березня 2023 року № 70 «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацією» ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного розпорядження з 29 березня 2023 року призвано на військову службу за загальною мобілізацією, та направлено для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .

У відповідності до поіменного списку військовозобов`язаних призваних на військову службу за мобілізацію Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, призваних до військової частини НОМЕР_2 навчального центру ( АДРЕСА_1 ) військової частина НОМЕР_1 вих. №1378 від 29.03.2023 року солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 солдата ОСОБА_1 , який прибув із Малиновського РТЦК та СП міста Одеси призваного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента в Україні від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» для проходження базової та фахової підготовки, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта, штатно-посадова категорія солдат.

Крім того, в подальшому, солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №168, вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 12.06.2023 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здобуває вищу освіту у Вищій школі економіки Стальової Волі, що посвідчується довідкою про зарахування іноземця на навчання на денній основі за напрямом «економіка». Термін з 01.09.2022 року по 30.09.2025 року.

Договором про навчання за програмою ліценціату (денна форма навчання) посвідчується факт навчання ОСОБА_1 у Вищій школі економіки Стальової Волі.

Позивач вважаючи, що своє право військовослужбовця на відстрочку від військової служби у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі було порушеним, звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 19 частиною 2 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частинами третьою та сьомою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Пунктом 253 Указу Президента від 10 грудня 2018 року №1153/2008 «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі по тексту - Указ №1153/2008) передбачено, що призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 4 частини першої та абзацу першого частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із пунктом 20 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі по тексту - Указ №69/2022).

Відповідно до пункту 1 Указу №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація).

Згідно із частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Абзацом першим пункту 252 Указу №1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі фахової вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.

Судом встановлено, що позивач з 29 березня 2023 року призваний відповідачем 1 на військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період.

Судом встановлено, що позивач є студентом Вищої школи економіки Стальової Волі, що посвідчується нотаріально посвідченими копіями довідки про зарахування іноземця на навчання на денній основі за напрямом «економіка», терміном дії з 01.09.2022 року по 30.09.2025 року та договору про навчання за програмою ліценціату (денна форма навчання), укладеного 12.08.2022 року (а.с. 14-24).

Отже, позивач не підлягав призову на військову службу на час проведення мобілізації відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Кабінет Міністрів України 23 лютого 2022 року постановою №154 затвердив Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту - Положення №154), пунктом 1 якого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Таким чином, обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, як зазначив відповідач 1 Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси у відзиві на позов, позивачем про наявність будь-яких підстав для відстрочки від мобілізації працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент його призову не було повідомлено, та не надано відповідні документи на підтвердження

таких підстав. Зазначені у відзиві твердження позивачем не були спростовані.

При цьому, суд приймає до уваги також той факт, що у заяві позивача на отримання військового квитка, а також, у аркуші бесіди відсутні посилання на будь-які підстави для можливості отримання ним відстрочки від мобілізації. Також до заяви не було долучено жодних документів, які б дозволяли посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 встановити такі обставини.

Крім того, позивач у самому позові не наводить обґрунтування та не посилається на докази, які б підтверджували обізнаність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність підстав для надання позивачу відстрочки від мобілізації, станом на дату призову останнього на військову службу.

Таким чином з викладеного вбачається, що посадові особи Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси на момент призову ОСОБА_1 не були обізнані про наявність будь-яких підстав для відстрочки позивача від мобілізації, відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дії Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 , з огляду на їх недоведеність та не підтвердженість належними та допустимими доказами.

Разом з тим, як зазначалось судом вище, відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі фахової вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.

Суд встановив, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач був здобувачем вищої освіти з денною формою навчання та відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для скасування мобілізаційного розпорядження Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та проведення 29 березня 2023 року мобілізації позивача.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення позивача на посаду, про прийняття ним справ та посади і про вступ до виконання ним обов`язків за посадою у військовій частині НОМЕР_1 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 та її командира прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і про направлення його на військовий облік до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, суд зазначає таке.

Як вже зазначив суд, початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підпунктом 7 пункту 252 Указу №1153/2008 встановлено, що військовослужбовці, які переміщуються на інші посади за штатами воєнного часу, а також військовозобов`язані, приписані на посади до військових частин, та резервісти, призначені на посади до військових частин, після призову приступають до виконання обов`язків за цими посадами з моменту їх призначення наказами по стройовій частині відповідно до мобілізаційного призначення.

Організація обліку та призову громадян, в тому числі, в особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини.

Згідно зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 березня 2023 року №93 зарахування позивача до штату військової частини здійснено на підставі відомостей Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

Суд встановив, що у відповідності до поіменного списку військовозобов`язаних призваних на військову службу за мобілізацію Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, призваних до військової частини НОМЕР_2 навчального центру ( АДРЕСА_1 ) військової частина НОМЕР_1 вих. №1378 від 29.03.2023 року солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 солдата ОСОБА_1 , який прибув із Малиновського РТЦК та СП міста Одеси призваного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента в Україні від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» для проходження базової та фахової підготовки, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта, штатно-посадова категорія солдат.

Однак видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу командир військової частини НОМЕР_1 , не мав підстав піддавати сумніву, що направляючи особу до військової частини НОМЕР_1 Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснив всі передбачені законом заходи, спрямовані на встановлення наявності/відсутності законних підстав, звільняючих позивача від призову на військову службу.

Крім того, у позовній заяві позивач визначив спосіб захисту свого права шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №93 про зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто шляхом визнання протиправними та скасування індивідуального акту.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09 квітня 2019 року у справі №9901/611/18 та від 18 вересня 2019 року у справі №9901/801/18.

Рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 жовтня 2019 року у справі №813/38/16, від 27 лютого 2020 року у справі №440/569/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виданий на підставі мобілізаційного розпорядження наказ Військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93 є юридично значимими, оскільки має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право на відстрочку від призову до військової служби під час мобілізації на особливий період та покладає на нього обов`язок щодо проходження військової служби в особливий період.

Законодавством щодо проходження військової служби не передбачено, що скасування документів з оформлення процедури мобілізації має наслідком скасування наказу про зарахування особи до складу військової частини та виключення такої особи зі складу військової частини, куди її направлено відповідним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

За таких обставин скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93 в частині, що стосується зарахування позивача до складу військової частини НОМЕР_1 , та виключення позивача зі складу військової частини є ефективним засобом захисту порушених прав позивача, оскільки, в іншому випадку права позивача не будуть захищені.

Разом з тим, відповідно до інформації зазначеної військовою частиною НОМЕР_1 у відзиві на позов, солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №168, вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 12.06.2023 року, а тому зазначений факт виключає можливість задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та про направлення його на військовий облік до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

Крім цього, суд зазначає, що з витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93 вбачається, що зазначений наказ стосується не тільки позивача, а й інших військовозобов`язаних, які прибули із районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до мобілізаційного плану.

Позивач призначений та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду курсанта навчального взводу навчальної розвідувальної роти навчального батальйону, ВОС 100 пунктом 16 наказу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93.

Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом скасування пункту 16 наказу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93 про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду курсанта навчального взводу навчальної розвідувальної роти навчального батальйону, ВОС 100 та зобов`язати Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення про надання та оформлення ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації в особливий період і воєнний час, на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, виходячи з меж заявлених позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дії задовольнити частково.

Скасувати мобілізаційне розпорядження Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси щодо організації та проведення 29 березня 2023 року мобілізації ОСОБА_1 .

Скасувати пункт 16 наказу військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року № 93 про призначення солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , призваного на військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період Малиновським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Одеси на посаду курсанта навчального взводу навчальної розвідувальної роти навчального батальйону, ВОС 100.

Зобов`язати Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення про надання та оформлення ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації в особливий період і воєнний час, на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Малиновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (вул. Заньковецької, буд. 7/7, м. Одеса, 65005, ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.О. Cтефанов