Справа № 120/7035/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 жовтня 2023 р. Справа № 120/7035/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивачки, відповідач протиправно здійснює обчислення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні в розмірі 5426,60 грн.

Позивачка зазначає, що перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області та з 26.10.2016 отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти, на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

По досягненню 60 років позивачка 12.07.2021 звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивачка вважає, що пенсія за віком - це окремий вид пенсії, яка їй призначається вперше, а тому акцентує увагу на тому, що при її призначенні повинен враховуватися показник середньої заробітної плати в Україні за попередні три роки (2018-2020 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії.

Тому, вважаючи протиправною відмову відповідача нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Також, даною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що відповідно до п.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідач зазначає, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, та з 26.10.2016 отримувала пенсію за вислугу років, призначену згідно зі ст.55 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788), обчислену відповідно до Закону №1058, з урахуванням даних про стаж і заробітну плату.

З 12.07.2021 на підставі її заяви ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058 з урахуванням даних про стаж та заробітну плату.

Заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст.40 Закону №1058 застосовується виключно при первинному призначенні пенсії та при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, якщо особа після призначення пенсії набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі.

По пенсійній справі позивачки не проводився перерахунок щодо первинного переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу. А тому для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2018-2020 роки, законні підстави відсутні.

При обрахунку розміру пенсії за віком з 12.07.2021 застосовано проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 5426,60 грн, як це передбачено відповідно до чинного законодавства.

Отже, на думку представника відповідача, пенсія призначена та виплачується ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства України.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Також відповідач заперечує щодо стягнення на користь позивача судових витрат.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 26.10.2016 по 11.07.2021 отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти, на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

10.07.2021 року позивачка досягла віку 60 років.

По досягненню пенсійного віку позивачка 12.07.2021 звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03.05.2023 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила при призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки.

Листом від 04.05.2023 Головне управління відмовило позивачці у застосуванні показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2018-2020 роки при призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 року (справа № 211/1898/17) та 10.07.2018 року (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачці у 2013 році була призначена пенсія за вислугу років відповідно ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася у 2021 році вперше.

Судом встановлено, що на підставі заяви позивачки від 12.07.2021 року її переведено з пенсії за вислугу років, призначену їй 26.10.2016 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин фактично йдеться про призначення позивачці іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.10.2018 (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа № 185/860/17).

Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

Отже, при призначенні позивачу 12.07.2021 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з частиною 2 статті 40 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 577/2457/17 (провадження № К/9901/19962/18).

Такої ж правової позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 560/4328/20.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV неправомірно не застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому суд враховує, що 10.07.2021 року позивачка досягла віку 60 років, а з заявою про призначення пенсії за віком звернулася 12.07.2021 року.

Таким чином, пенсія за віком має бути призначена позивачці з дня звернення, а саме з 12.07.2021 року і, відповідно, перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, має бути проведений з 12.07.2021 року.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 87 Закону № 1788-ХІІ нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

В клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду представник відповідача посилається на постанову Великої Палати Верховного суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а.

Велика Палата у вказаному рішенні аналізуючи, зокрема норму статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ зазначила, що норми статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону № 1058-ІV і статей 51, 55 Закону № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Отже, не обмеження будь-якими строком звернення до суду з позовом щодо належної та невиплаченої пенсіонерові суми пенсії повинно бути обумовлено виною держави в особі органу пенсійного забезпечення.

Суд зауважує, що під час призначення позивачу пенсії за віком на підставі Закону №1058, відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та без врахування чисельної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, допустив протиправні дії щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки та в подальшому триваючу бездіяльність щодо здійснення обчислення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018 - 2020 роки.

При цьому, відповідач як суб`єкт владних повноважень, який здійснює призначення та перерахунок пенсій, знав та повинен був під час переводу позивачки з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" №№1788-ХІІ, на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на підставі заяви позивачки від 12.07.2021 року здійснити обчислення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018 - 2020 роки.

Отже, в даному випадку позивачка не отримувала належні їй суми пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018 - 2020 роки саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Протиправна невиплата пенсії або протиправне не відновлення виплати пенсії, яке сталося з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України) може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень - відповідний орган Пенсійного фонду України - протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальних захист - пенсійне забезпечення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону , передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Вирішуючи даний адміністративний позов, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані сторонами докази, з метою належного захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову відповідно до вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 12.07.2021 пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна