Справа № 600/2974/23-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2974/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Винницькій області за № 16 від 02.03.2022 року оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2400-1708-8/9531 від 09.03.2023 р., про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.07.1991 року по 26.02.1993 року в Новоселицькій СТО та з 07.04.1997 по 31.01.1999 в Новоселицькому комбінаті кооперативної промисловості;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву, ОСОБА_1 від 12.01.2022 р. про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що по досягненню пенсійного віку з метою оформлення пенсії звернувся до посадових осіб відповідача, однак отримав рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови зазначено те, що не зараховано період роботи останнього з 10.07.1991 року по 26.02.1993 рік, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства та виправлено дату прийняття на роботу. Крім того, відповідачем не враховано протиправно період роботи з 07.04.1997 по 31.01.1999 в Новоселицькому комбінаті кооперативної промисловості

Вважає відмову відповідача протиправною, та такою, що обмежує його соціальні права.

2. Відповідач (ГУПФУ в Чернівецькій області) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийнято рішення від 02.03.2023 №16 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону №1058, яке мотивоване відсутністю необхідного страхового стажу.

Зверталась увага суду на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 10.07.1991 по 26.02.1993, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 та довідки №72 від 29.11.2022, оскільки відсутня інформація про реорганізацію/перейменування підприємства.

При цьому зазначив, що відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків. Оскільки довідку про стаж роботи №72 від 29.11.2022 видало діюче підприємство з посиланням на первинні документи (книги наказів за 1991 -1993 роки), тобто підприємство має можливість видати довідку про реорганізацію, тому відсутні підстави враховувати стаж роботи на підставі згідно довідки від 23.03.2023.

Крім того зазначив, що до стажу позивача не зараховано період роботи з 07.04.1997 по 31.01.1999, оскільки виправлено дату прийняття на роботу, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Таким чином вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства.

3. Відповідач (ГУ ПФУ у Вінницькій області) подав до суду аналогічний за змістом відзив на адміністративний позов, в якому також заперечував щодо задоволення позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

1. Позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1058. Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням за принципом екстериторіальності.

2. За наслідками розгляду заяви прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Зі змісту яких встановлено, що страховий стаж позивача складає - 18 років 02 місяці 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1058.

Зокрема, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 10.07.1991 р. по 26.02.1993 р., згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №72 від 29.11.2022 р., оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства; період роботи з 07.04.1997 по 31.01.1999, оскільки виправлено дату прийняття на роботу.

4. Судом також досліджені наступні документи, а саме:

- трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 ;

- довідка Укркоопспілки від 29.11.2022 року № 72, видана позивачеві про те, що він дійсно з 10.07.1991 року (наказ №30 від 10.07.1991) по 26.02.1993 року (наказ № 10 від 26.02.1993) працював на посаді інженера Новоселицької СТО. Довідка видана на підставі книги наказів за 1991-1993 років;

- довідка відомчого архіву Чернівецької обласної спілки споживчих товариств, видана позивачеві про те, що він працював механіком в Новоселицькому комбінаті промисловості з квітня 1997 року по січень 1999 року згідно з книгами нарахування заробітної плати.

За наказом Новоселицького кооперативного підприємства "Гермес" від 01.02.1999 року, згідно розпорядження Новоселицької райспоживспілки № 5 від 01.02.1999 року позивач був прийнятий на роботу в кооперативне підприємство "Гермес" з 01.02.1999 року по переводу з Новоселицького комбінату кооперативної промисловості;

- довідка відомчого архіву Чернівецької обласної спілки споживчих товариств № М-399 від 23.12.2022 року, про заробітну плату для обчислення пенсії.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

2.Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон № 1058-IV).

Частина 1 статті 9 Закону № 1058-ІV встановлює, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон № 1788-XII), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі за текстом Порядок № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

3.Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а.

4. Як вже встановлено судом, позивачеві не зараховано до загального стажу періоди його роботи з 10.07.1991 по 26.02.1993, оскільки відсутня інформація про перейменування підприємства та з 07.04.1997 по 31.01.1999, оскільки виправлено дату прийняття на роботу.

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням відповідача, суд зазначає наступне.

5.Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

6. Таким чином, доводи відповідача, щодо не зарахування до загального трудового стажу позивача спірних періодів його роботи відповідно до трудової книжки із таких підстав, як наявність виправлень, тощо є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Органом Пенсійного фонду не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 10 грудня 2020 року у справі №195/851/17 (2-а/195/161/17).

7. Суд вважає необхідним зазначити і те, що відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду.

На переконання суду, відповідачем не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Водночас, необхідно зазначити, що позитивним обов`язком держави в цілому та її державних органів, у тому числі Пенсійного фонду України, є забезпечення можливості збереження на підприємствах первинних документів про роботу працівників від яких залежить виникнення і реалізації майнових прав громадянин при призначені пенсії. Не забезпечення належного зберігання вказаних документів на підприємствах, не витребування вичерпної інформації органами пенсійного фонду і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та, як наслідок, обмеження громадянам в реалізації та підтвердженні прав на пенсійне забезпечення, не повинно нівелювати або обмежувати конституційні права позивача.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення відповідача, щодо відмови в зарахуванні до загального трудового стажу спірних періодів роботи позивача згідно трудової книжки з підстав зазначених в таких рішенні, прийнято не обґрунтовано.

8. Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, враховуючи, що позивачеві відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (за спірний період), який в свою чергу підтверджуються матеріалами справи, суд вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

9. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довели правомірності не зарахування позивачу періодів його роботи стажу, та відмовили у призначенні пенсії за віком, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. В ході судового розгляду справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято спірне рішення. При цьому, обов`язок розглянути заяву позивача, про призначення пенсії покладено на Головне управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, а тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073,60 грн слід стягнути на його користь з відповідача 1 та відповідача 2 пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань вказаних суб`єктів владних повноважень, з розрахунку (1073,60: 2).

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за № 16 від 02.03.2022 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оформлене листом №2400-1708-8/9531 від 09.03.2023 р., про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.07.1991 року по 26.02.1993 року в Новоселицькій СТО та з 07.04.1997 по 31.01.1999 в Новоселицькому комбінаті кооперативної промисловості.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2022 р., про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5. Стягнути пропорційно на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 536,80 грн. та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати - судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Маршинці, Чернівецький район, Чернівецька область, 60309, код РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ( вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 58002, )

Суддя О.В. Боднарюк