Справа № 420/9553/23
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №420/9553/23

адміністративне провадження № К/990/28359/23

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про заміну позивача у справі та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про закриття провадження у справі та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року про закриття апеляційного провадження у справі № 420/9553/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не нарахування ОСОБА_2 з 01 липня 2021 року в повному розмірі доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови №713 у повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_2 , не проведення нарахування та несплати суми індексації з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2023 року, нарахування в заниженому розмірі та не виплата суми індексації з 01 березня 2023 року по 31 травня 2023 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 без обмеження максимальним розміром суму індексації з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2023 року на суму підвищення пенсії, установлених постановами Кабінету Міністрів України: постанови КМУ №124 від 20 лютого 2019 року, №251 від 1 квітня 2020 року; № 127 від 22 лютого 2021 року; №118 від 16 лютого 2022 року; №168 від 16 лютого 2023 року без застосування максимальним розміром пенсії у розмірі - 90% грошового забезпечення з врахуванням (надбавок, доплат, підвищень) та суми індексації з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не нарахування ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії з 01 грудня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії у повному обсязі з 01 грудня 2019 року;

- судові витрати та витрати на правову допомогу віднести за рахунок ГУ ПФУ в Херсонській області.

14 червня 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про закриття провадження у справі 420/9553/23 у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про закриття провадження у справі №420/9553/23 задоволено. Провадження у справі закрито.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року, яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заміну позивача у справі №420/9553/23- відмовлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року - закрито.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про заміну позивача у справі та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про закриття провадження у справі та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року про закриття апеляційного провадження у справі № 420/9553/23 та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву позивача про заміну позивача у справі.

Ухвалою Верховного суду від 05 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду обґрунтування підстав на яких подається касаційна скарга.

На виконання вимог ухвали Верховного суду від 05 вересня 2023 року скаржником направлено додаткові обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень.

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо їхньої обґрунтованості, Верховний Суд керується такими мотивами.

Як зазначалося, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року, яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заміну позивача у справі №420/9553/23- відмовлено.

Так, відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За змістом статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Варто зауважити, що предметом спору у даній справі була протиправність дій відповідача щодо не нарахування ОСОБА_2 з 01 липня 2021 року в повному розмірі доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_2 , не проведення нарахування та несплати суми індексації з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2023 року, нарахування в заниженому розмірі та невиплати суми індексації з 01 березня 2023 року по 31 травня 2023 року, не нарахування ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії з 01 грудня 2019 року.

Судом встановлено, що під час розгляду цієї справи позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 12 травня 2023 року), тобто за життя позивача не було ухвалено рішення, що набрало законної сили, а тому право на перерахунок та виплату пенсійних виплат на підставі рішення суду позивач не набув.

Вказуючи на відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції зазначив, що «сума пенсії, яка не була нарахована пенсіонеру за життя, не може вважатися недоотриманою сумою пенсії і не підлягає виплаті в порядку статті 52 Закону №1058-IV та не входить до складу спадщини, оскільки така в силу положень статі 1219 ЦК України нерозривно пов`язана з особою спадкодавця та не може бути передана іншим особам, а тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.».

З урахуванням зазначеного, Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у цій справі, а доводи касаційної скарги не викликають сумнівів, щодо застосування чи тлумачення застосованих судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Також, колегія суддів звертає увагу, що аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 15 липня 2021 року у справі № 2-а-2691/2009, від 09 лютого 2023 року у справі № 600/1290/20-а, і Суд не вбачає підстав для відступу від таких.

Загалом, скаржниця на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність переоцінки встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими.

Щодо оскаржуваної ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року якою закрито апеляційне провадження у справі № 420/9553/23, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про закриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Закриваючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 не є учасником (суб`єктом) правовідносин, щодо нарахування доплати до пенсії, прийнята судом першої інстанції ухвала про закриття провадження не містила прямого висновку про права або обов`язки апелянта, тому вона не має права на апеляційне оскарження зазначеного рішення.

Отже, з огляду на відсутність у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні, а тому апеляційне провадження підлягало закриттю.

Верховний Суд неодноразово, висловлював позицію стосовно можливості закриття провадження у справі як помилково відкритого, з посиланням на те, що суд буде діяти не як «суд встановлений законом».

Зокрема такий підхід застосовував Верховний Суд у справах № 766/12353/18 (ухвала від 08 жовтня 2019 року), №629/1261/15-а (ухвала від 21 січня 2020 року), №826/4866/18 (ухвала від 05 лютого 2020 року), №1.380/2019/001145 (ухвала від 02 квітня 2020 року) та №826/10834/14 (ухвала від 29 грудня 2020 року).

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у цій справі, вірно застосував положення пункту 3 частини першої статті 305 КАС України, правильне його застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року, ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року.

Також, скаржниця оскаржує ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року, якою клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про закриття провадження у справі №420/9553/23 задоволено, провадження у справі закрито.

За приписами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, а саме: про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, про повернення заяви позивачеві, про відмову у відкритті провадження у справі, про залишення позову (заяви) без розгляду, про закриття провадження у справі, про відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про зміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки вищезазначена ухвала в апеляційному порядку не переглядалася, то вона не може бути предметом касаційного перегляду.

Тобто касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333, статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про закриття провадження у справі №420/9553/23 також слід відмовити.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про заміну позивача у справі та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року про закриття провадження у справі та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2023 року про закриття апеляційного провадження у справі № 420/9553/23.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді А. Ю. Бучик

С. Г. Стеценко