Справа № 420/18544/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А. розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоче Рівер Хілс» до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золоче Рівер Хілс» звернулось до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, про арешт майна боржника серія та номер: 67785756, виданий 06.12.2021 р. в частині накладення арешту на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить Товариству з обемеженою відповідасльністю «Золоче Рівер Хілс», на праві власності відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) серія та номер:2474, від 29.06.2023 р., видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Р.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, об`єкт нерухомого майна: однокімнатна квартира, опис об`єкту: загальна площа 56 кв.м., житлова площа 33.3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта РПВН: 31100074, яке було зареєстровано відповідно до протоколу проведення електронних торгів.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року адміністративний позов залишено без руху.

27.07.2023 року від представника позивача надійшли документи на виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року відкрито позовне провадження в адміністративній справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року продовжений розгляд справи.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року зобов`язано Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`яти робочих днів з дня отримання ухвали суду належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №64113270 та зупинено провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року виправлена описка, допущену в абзаці першому резолютивної частини ухвали суду від 31.08.2023 року у справі №420/18544/23, а саме «ВП №64113270», читати - «ВП №67785756».

Ухвалою суду від 20.09.2023 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року доручено Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу надати до Одеського окружного адміністративного суду: належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №67786070 (в тому числі матеріали ВП№67785179. які увійшли в таке зведене виконавче провадження) та зупинено провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

29.03.2021 року ТОВ «Золоче рівер хілс» на відкритому електронному аукціоні Державного підприємства «Сетам» було придбано нерухоме майно, а саме : однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , яка була представлена на сайті ДП «Сетам» під № лоту- 470151.

Продавцем вищевказаного об`єкта був приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Маляр Я.А. який видав акт про проведення електроних торгів від 08.04.2021 року.

Київським районним судом м.Одеси 25.10.2021р. виданий виконавчий лист по цивільній справі №1512/2-214/11 про стягнення з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь ТОВ «Сегура Капітал» судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1069,98грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 75,53грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1176,98грн.

Вказаний виконавчий лист був поданий на примусове виконання та 06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 67785179.

Також Київським районним судом м.Одеси 25.10.2021р. по цивільній справі №1512/2-214/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сегура Капітал» заборгованості за кредитним договором 014/0076/74/650795 від 18.09.2006 року в розмірі 122814,73дол.США та за кредитним договором 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 року в розмірі 219604,83дол.США виданий виконавчий лист

Вказаний виконавчий лист був поданий на примусове виконання та 06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №67785756.

06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. у ВП №67785756 винесена постанова про арешт майна боржника якою накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Та про арешт вище вказаної квартири приватним виконавцем 06.12.2021р. внесений запис №45477414 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження, та вказана особа права якої обтяжуються - ОСОБА_1 та до цього часу арешт не знятий.

Таким чином по рішенню Київського районного суду м.Одеси по цивільній справі №1512/2-214/11 було видано два виконавчих листа по яким відкрито два виконавчих провадження.

06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. у виконавчому провадженні ВП №67785756 винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень №67785179 та №67785756 у зведене провадження під номером -№67786070.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 (номер довідки 288618235) станом на 06.12.2021 року 14год46хв. за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилась інформація право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ТОВ «Золоче рівер хілс», при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту приватного виконавця від 06.12.2021р. на вказану квартиру, в порушення п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» яким передбачено що наявність такого зареєстрованого обтяження як прямої підстави для відмови в державній реєстрації прав, 29.06.2023 року зареєструвало за собою право власності.

Після чого ТОВ звернулось до приватного виконавця Парфьонова Г.В. з заявою про скасування обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

22.08.2023 року відповідач надав відповідь вих. №11442 якою відмовив у скасуванні обтяження через те що не ним передавалось майно на реалізацію до ДП «СЕТАМ» та не реалізовувалось.

Судом встановлено, що позивач не є та не був стороною виконавчих проваджень №67785179 та №67785756 (в наступному зведених у провадження №67786070).

Позивачем оскаржується постанова приватного виконавця Парфьонова Г.В. про накладення арешту на квартиру від 06.12.2021року під час виконання рішення Київського районного суду м.Одеси.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав є: а) договори, укладені в порядку, встановленому законом (купівлі-продажу, зокрема при приватизації майна державних підприємств довічного утримання; дарування та ін.); б) свідоцтво про право власності на нерухоме майно; в) свідоцтво про право власності, видане органами приватизації при приватизації житла; г) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку; ґ) рішення суду (зокрема, про право власності на об`єкт незавершеного будівництва, на самочинне будівництво тощо); д) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно (наприклад, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та ін.).

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Таким чином на момент винесення постанови про арешт квартири 06.12.2021 року позивач не набув права власності, момент набуття якого пов`язаний з реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав право власності на нерухоме майно, а тому відповідач мав право винести оскаржувану постанову про арешт квартири власником якої залишался боржник ОСОБА_1 .

06.03.2021р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/23588/19, досліджував питання щодо юрисдикційної підсудності оскарження дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій або бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, в яких виник спір.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового, приватного права чи інтересу. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 826/12775/15, від 04.02.2020 р. у справі № 910/7781/19.

Частинами першою та п`ятою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з приписів частин 3 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише в разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як зазначено Великою палатою Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 р. у справі № 826/12775/15, оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не приведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас статтею 59 цього закону законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Такі висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 340/25/19.

Так як встановлено судом позивач не зазначає у позовній заяві, що відповідач вчинив порушення порядку накладення арешту.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) й виникають із цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції (Аналогічні висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 911/1247/18).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не просить визнати неправомірною оскаржувану постанову, та не зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови 06.12.2021року порушив норми діючого законодавства.

Водночас у позові позивач посилається в обґрунтування позову серед іншого на ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тобто позивачу відома процедура зняття арешту з майна особою яка не є стороною виконавчого провадження, та вважає, що оскаржуваною постановою порушені її права власності.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому посилання позивача на те, що оскаржувана постанова винесена в зведеному виконавчому провадження як підстава для розгляду цього позову судом адміністративної юрисдикції є помилковим, так як вона виносилась у виконавчому провадженні №67785756, яке не було на той час зведеним. Та позивач також не враховує, що при зведенні виконавчих проваджень, відбулось об`єднання двох виконавчих проваджень відкритих на виконання одного рішення Київського районного суду м.Одеси, тобто не за рішеннями судів різних юрисдикцій.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином норми ст. ст. 447, 448 ЦПК України встановлюють інший порядок судового оскарження дій або бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень місцевого суду.

З огляду на положення ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» усі рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в межах відкриття даного виконавчого провадження мають бути оскаржені до місцевого суду за правилами, передбаченими нормами Цивільного процесуального кодексу України, так само як й з позовом в порядку ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №420/18544/23 та роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити провадження по справі №420/18544/23.

Закрити провадження у справі № 420/18544/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоче Рівер Хілс» до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про скасування постанови.

Роз`яснити позивачу, що даній спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Іванов Е.А.

.