Справа № 640/39641/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 жовтня 2023 року Справа №640/39641/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Ушенко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (; юридична адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 32А) до фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) про припинення права на початок виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить:

припинити право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири під нежитлові торгівельні приміщення з окремою вхідною групою по АДРЕСА_2 » від 11.08.2021 №КВ 05 та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), на об`єкт будівництва «Реконструкція квартири під нежитлові торгівельні приміщення з окремою вхідною групою по АДРЕСА_2 » від 11.08.2021 №КВ 05.

В подальшому, відповідно до змін, внесених до діючого законодавства України, позовну заяву передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративну справу № 640/39641/21 передано за територіальною підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вона подана до суду з порушенням вищезазначених приписів КАС України і підлягає поверненню позивачу, з огляду на таке.

Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Втім, обґрунтовуючи наявність права на звернення до адміністративного суду з даним позовом, позивач, як суб`єкт владних повноважень, посилається на приписи ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон), яка передбачає, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Проте, слід звернути увагу, що позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає про порушення відповідачем - ОСОБА_1 , зокрема, ч. 2 ст. 26 Закону, оскільки ним не виконано вимоги розділу «Планувальні обмеження» містобудівних умов та до початку проектування не отримано згоду балансоутримувача (управителя, ОСББ, тощо) житлового будинку, власників (співвласників) приміщень, інтереси яких зачіпаються, зазначений вище об`єкт будівництва будується без належно затвердженого проекту, а тому замовником будівництва наведені недостовірні дані у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 11.08.2021 № КВ 05 та у декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 28.10.2021 № КВ 92, чим, на думку позивача, порушено вимоги ч. 8 ст. 36 та ч. 10 ст. 39 Закону.

Також позивач посилається на приписи ч. 1 ст. 376 ЦК України, згідно яких житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідачем до Департаменту подано повідомлення щодо реконструкції квартири, розташованої на першому поверсі багатоповерхового будинку, під нежитлові торгівельні приміщення з окремою вхідною групою по АДРЕСА_2 , що, враховуючи наведені приписи ч. 1 ст. 376 ЦК України, виключає можливість віднесення таких робіт до самочинного будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а тому посилання позивача на приписи ч. 2 ст. 39-1 Закону є недоречними, як є і недоречними посилання на відсутність належним чином затвердженого проекту або згоди балансоутримувача, оскільки, виходячи зі змісту доданих до позову копій відповідного повідомлення і декларації, інформація про необхідність зазначення такої згоди взагалі непередбачена у затвердженій формі, а дані про наявність належним чином затвердженого проекту, в даному випадку, не є предметом спору, проте також зазначені у вказаних документах.

Варто зауважити, що неналежне виконання контролюючим органом або органом нагляду за дотриманням правил містобудівної діяльності своїх обов`язків при реєстрації відповідних повідомлень і декларацій в частині отримання виконавцем робіт всіх необхідних документів, мова йде про згоду балансоутримувача на виконання певних робіт, не є підставою для висновків щодо внесення такою особою неправдивих відомостей до повідомлення і декларації, а, отже, і для виникнення у суб`єкта владних повноважень, яким є позивач, права на звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Статтею 160 КАС України визначено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і повинна бути підписана позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо її, зокрема, підписано особою, яка не має права її підписувати.

Отже, оскільки в даних спірних правовідносинах позивачем, як суб`єктом владних повноважень, належними і допустимим доказами не обґрунтовано право на звернення до адміністративного суду з даним позовом, а встановлені судом з тексту позовної заяви і доданих до неї матеріалів обставини свідчать про відсутність такого права, передбаченого Законом, враховуючи приписи п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Також, на думку суду, варто повторно зауважити на приписах ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Отже, з аналізу наведеної правової норми вбачається, що у органу державного архітектурно-будівельного контролю при наявності чітко визначених законом об`єктивних підстав виникає право на звернення до адміністративного суду лише або з позовом про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта або з позовом про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Втім, як вбачається з позовної заяви, в ній заявлені обидві позовні вимоги одразу, що є порушенням приписів ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, слід наголосити на такому.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 22 грудня 2021 року №632 про сплату судового збору у сумі 2270,00 грн., проте підтвердження про зарахування вказаної суми судового збору за даною квитанцією в Діловодстві спеціалізованого суду відсутнє, що також підтверджується супровідним листом Київського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року № 01-07/7190/23.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі № 160/5879/20 зазначив, що подане платіжне доручення не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, оскільки не підтверджено зарахування судового збору у відповідній сумі до спеціального фонду Держбюджету та відсутня інформація про той номер справи, у межах якої подається відповідна скарга.

Отже, з огляду на викладене, в контексті обставин цієї справи суд зазначає, що подане платіжне доручення не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, оскільки не підтверджено зарахування судового збору в сумі 2270,00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, керуючись ст. 160, 161, 169, 171, 172, 256, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи ОСОБА_1 про припинення права на початок виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, - повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя С.В. Ушенко