Справа № 520/17901/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 жовтня 2023 року № 520/17901/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 93 від 02.02.2023 про відмову зарахувати до страхового стажу періодів роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком - 26.01.2023.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу призначення пенсії за віком і надав всі необхідні документи, проте пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999. Вважає, що відповідачем порушено його право на пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що позивач немає необхідного стажу для призначення пенсії за віком, оскільки за результатами розгляду наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 21 рік 08 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за нормами Закону при досягненні 60 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

На тривалість виготовлення рішення вплинула обставина перебування судді у відпустці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, судом встановлене наступне.

Позивач 26.01.2023 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду в Кіровоградській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.02.2023 №93.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 з 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985 - робота в колгоспі, відсутня довідка про відпрацьовані вихододні та період з 10.05.1995 по 31.12.1999, оскільки відсутня дата наказу на прийняття та дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області неправомірним, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначається види, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 статті 24 вказаного Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (надалі за текстом - Закон №1058-ІV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 № 1788-ХІI «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що право на призначення пенсії за віком мають після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 15 до 24 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У постанові від 16 січня 2023 року по справі №171/843/17(2-а/171/46/17) Верховний Суд відмітив що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювати понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі З - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Згідно з п.п. 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, установ, тощо.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

У постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 наявні такі записи:

- запис №1 - позивач прийнятий у члени колгоспу 12 річчя Жовтневої революції Слов`янського району Донецької області з 01.09.1978, направлений на курси трактористів-машиністів в ПТУ №8 у м. Барвінкове, Барвінківського району, Харківської області;

- запис №2 - з 01.11.1982 звільнений з посади тракториста у зв`язку з призовом у радянську армію;

Згідно запису в трудовій книжці до 01.11.1982 позивач мав 260 вихододнів, отримав 1072,05 руб. заробітної плати (сторінки трудової книжки № 6, 7).

- запис №3 - 01.04.1985 прийнятий на роботу в колгосп 12 річчя Жовтневої революції Слов`янського району Донецької обл.

З 01.04.1985 згідно трудової книжки позивач відпрацював 132 вихододні і отримав 719,91 руб. заробітної плати (сторінки трудової книжки №6, 7).

Таким чином, не зарахування до трудового стажу періодів 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985 у зв`язку з відсутністю довідки про відпрацьовані вихододні безпідставне, оскільки записи про відпрацьовані вихододні наявні в трудовій книжці.

- запис №10 - 10.05.1995 прийнятий на роботу в колгосп Ілліча Барвінківського району Харківської області трактористом наказ №9 від 10.08.1999. Звільнений з роботи згідно протоколу №3 від 20.01.2000 (запис №11, сторінки 10, 11 трудової книжки).

Отже, щодо спірного періоду з 10.05.1995 по 31.12.1999 у трудовій книжці вказаний номер наказу, на підставі якого позивач прийнятий на роботу, це наказ № 9 від 10.08.1999, а звільнений згідно протоколу №3 від 20.01.2000, тому твердження пенсійного фонду, безпідставне.

Усі записи в трудовій книжці виконані акуратно, без виправлень, перекреслень і помарок.

Суд зазначає, що недоліки трудової книжки не можуть бути належною підставою для неврахування даних трудової книжки в цілому, оскільки визначальним є підтвердження факту роботи на відповідних посадах, де позивач працював необхідну кількість вихододнів і отримував за це заробітну плату.

Таким чином, формальні неточності у документах , а саме при заповненні трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 по справі № 638/18467/15-а.

Отже, пенсійними органами протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача у колгоспі 12 річчя Жовтневої революції Слов`янського району Донецької області з 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985 та в колгоспі Ілліча Барвінківського району Харківської області - з 10.05.1995 по 31.12.1999.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача та, як наслідок, наявність підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 93 від 02.02.2023 про відмову зарахувати до страхового стажу періодів роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999.

Суд зазначає, що згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 необхідний страховий стаж позивача для призначення пенсії становить понад 29 років відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Керуючись викладеним, суд зауважує, що з огляду на встановлену під час розгляду справи протиправність дій відповідача, з метою належного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення з заявою про призначення пенсії за віком - 26.01.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 93 від 02.02.2023 про відмову зарахувати до страхового стажу періодів роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи 01.09.1978 по 01.11.1982, з 01.05.1985 по 10.12.1985, з 10.05.1995 по 31.12.1999 та призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за віком з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком - 26.01.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова