Справа № 336/9040/23
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/9040/23
провадження № 2-а/336/102/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смолій Лідії Олександрівни, Департаменту патрульної поліції України про скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2023 р. представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7543335 від 17.08.2023 р. про накладення адміністративного стягнення та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.08.2023 р. інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Смолій Л.О. винесла оскаржувану постанову, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорущення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно постанови, 16.08.2023 р. о 08.43 год. в м.Запоріжжі, по пр.Ювілейному, 24/1, водій порушив вимогу знаку 5.41.1 Пункт зупинки автобуса, а саме здійснив зупинку ближче 30 м від знаку та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення об`єднуються згідно ст.36 КУпАП, чим порушив п.2.1 ПДР України керування т/з особою, яка не має відповідної категорії, реєстраційного документа на т/з, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування засобів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач з вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував, а здійснив вимушену зупинку автомобільного транспорта Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з механічною поломкою транспортного засобу, а саме через перегрів двигуна. У зв`язку з чим, водієм було застосовано п.15.14 ПДР України з дотриманням правил, передбачених п.9.9 а ПДР України.

Крім того, інспектором Смолій Л.О. з початку спілкування з водієм ОСОБА_1 вбачалась упередженість щодо розгляду справи про притягнення до відповідальності останнього, оскільки водієм подано клопотання про розгляд справи в іншу дату, а саме 23.08.2023 р. Вказане клопотання інспектром задоволено, про що мітиться відмітка в клопотанні, однак в повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції складене інспектром Смолій Л.О. зазначено дату 17.08.2023, що позбавило почивача можливості реалізувати частину своїх прав, передбачених ст.268 КупАП.

Ухвалою від 04.09.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що при винесенні постанови інспектор діяв у відповідності до вимог законодавства на підставі зібраних доказів, а рішення інспектора було правомірним. Надати відеозапис фіксації порушення не можливо, оскільки відповідно до розділу 8 наказу МВС № 1026, строк зберігання портативних та відеореєстраторів, встановлених в службових транспортних засобах, БпЛА 30 діб (а.с.53-54).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Смолій Л.О. серії ЕАТ № 7543335 від 17.08.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що 16.08.2023 р. о 08.43 год. в м.Запоріжжі, по пр.Ювілейному, 24/1, водій т/з Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив вимогу знаку 5.41.1 Пункт зупинки автобуса, а саме здійснив зупинку ближче 30 м від знаку та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення об`єднуються згідно ст.36 КУпАП, чим порушив п.2.1 ПДР України керування т/з особою, яка не має відповідної категорії, реєстраційного документа на т/з, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування засобів, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.24).

Позивач в позовній заяві зазначає, що не порушив вимог правил дорожнього руху, і не згоден з процедурою розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлені статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має гуртуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідачами суду не надано жодного доказу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов про скасування постанови серії ЕАТ № 7543335 від 17.08.2023 р. підлягає задоволенню, з викладених вище мотивів.

Згідно зі статтею 132 КАС України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 132, 139 КАС України, ЗУ «Про судовий збір». Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 р. у справі №21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що 28.08.2023 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченком О.І. був укладений договір про надання правової допомоги № 3 (а.с.27-28).

Відповідно до акту № 1 до Договору, який містить відомості щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати на правничу допомогу складають 3000 грн. (а.с.30).

Відповідно до ч. 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою цієї статті, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що справа не є складною, а отриманий адвокатом гонорар, вочевидь, не є співмірним із складністю справи, ціною позову та/або значенням справи для сторони.

Аналізуючи доводи представника позивача, виходячи із загальних засад законодавства з адміністративного судочинства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судові витрати в сумі 429 грн. 44 коп. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 132, 139, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Смолій Лідії Олександрівни (м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 96), Департаменту патрульної поліції України (м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) про скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАТ № 7543335 від 17.08.2023 р., винесену інспектором 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Смолій Лідією Олександрівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 429,44 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 04 жовтня 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк