Справа № 420/11554/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 жовтня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 25.09.2023 за вх. №32290/23 про встановлення судового контролю по справі №420/11554/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 26.06.2023 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, яка викладена в листі від 16.05.2023 № 12119-10751/Б-02/8- 1500/23, у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2021 на підставі довідки Управління Служби безпеки в Одеській області № 899 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату основного розміру пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі нової довідки Управління Служби безпеки в Одеській області № 899 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, яка викладена в листі від 16.05.2023 № 12119-10751/Б-02/8- 1500/23, у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 на підставі довідки Управління Служби безпеки в Одеській області № 900 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.02.2022 перерахунок та виплату основного розміру пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі нової довідки Управління Служби безпеки в Одеській області № 900 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволення решти позовних вимог відмовлено.

25.09.2023 до суду надійшла заява (вх..№32290/23) ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, в якій заявник просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року по справі № 420/11554/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо здійснення відповідачем належного перерахунку пенсії позивача з 01.02.2021, 01.02.2022, 01.03.2022, з 01.03.2023 року, з 01.10.2023 року та виплати позивачу перерахованого розміру пенсії з урахуванням виплачених сум за період з 01.02.2021 року, враховуючи відсоткове значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та відсоткове значення розміру премії 35% з 01.02.2022 з 01.03.2022, з 01.03.2023 року, з 01.10.2023 року, визначене в довідці УСБУ в Одеській області № 900 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року по справі № 420/11554/23;

- за наслідками розгляду такого звіту вирішити питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Подану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року, продовжуючи з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.10.2023, при перерахунку пенсії неправомірно застосував та застосовує невірний розмір основного розміру пенсії в відсотках: 70% від суми грошового забезпечення (замість вірних 90%), що впливає на розмір пенсії у бік зменшення. Крім того, починаючи з 01.02.2022 та продовжуючи з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.10.2023 відповідач при розрахунку пенсії неправомірно самостійно змінив розмір відсоткового значення премії, застосувавши 91% замість вірних 35%, про що чітко зазначено в довідці УСБУ в Одеській області № 900 від 20.04.2023 про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) станом на 01.01.2022.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 від 25.09.2023 та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006р., пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в такому рішенні. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

З аналізу частин першої та другої статті 382 КАС України убачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду. Втім, хоч зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, але вони застосовуються залежно від наявності об`єктивних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Більше того, встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення за наслідком звернення позивача з відповідним клопотанням направлене на усунення вже існуючого порушення прав цього позивача стосовно належного виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, зазначені процесуальні дії, як вище вже зазначалось, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд акцентує увагу на тому, що 31.08.2023 Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи щодо зазначеного зобов`язання та 21.09.2023 відкриті виконавчі провадження №72844584 та №72845513.

Повертаючись до обґрунтувань поданої позивачем заяви про встановлення судового контролю, суд не вбачає підстав для застосування заходів передбачених статтею 382 КАС України, оскільки такий захід як встановлення судового контролю спрямований на усунення вже існуючого порушення прав позивача стосовно належного виконання судового рішення.

Між тим, з наданих матеріалів вбачається, що перерахунок пенсії позивача з 01.02.2021 та з 01.02.2022 здійснено пенсійним органом на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення.

При цьому, в позовній заяві ОСОБА_1 не заявляв вимог щодо відсоткового розміру пенсії та вказане питання взагалі не входило до предмету розгляду, а тому, відповідно, не вирішувалось.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Відтак, ураховуючи вказані вище обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що рішення суду у цій справі залишається невиконаним, тому суд не вбачає фактичних та правових підстав для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у зв`язку із чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Одночасно суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою повторно за наявності відповідних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 241, 248, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх..№32290/23 від 25.09.2023) про встановлення судового контролю з виконання рішення по справі №420/11554/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА