Справа № 240/22835/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/22835/23

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника позивача - Касянчук С.В. ,

представника відповідача - Літвін С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання соціально-правового статусу щодо призначення та виплати грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства оборони України про:

- визнання соціально-правового статусу дружини загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу;

- зобов`язання призначити і виплатити грошову допомогу у зв`язку із смертю її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , яка передбачена Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою суду від 08.08.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення її недоліків.

21.08.2023 року на виконання ухвали суду представником Позивача була подана уточнена позовна заява про визнання бездіяльність Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України протиправною та зобов`язання Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України призначити і виплатити грошову допомогу у зв`язку із смертю її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , яка передбачена Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Ухвалою суду від 22.08.2023 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року задоволено клопотання представника Відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року задоволено клопотання представника Відповідача і в судовому засіданні оголошено перерву для надання додаткового часу для підготовки до судового розгляду із врахуванням уточненої позовної заяви Позивача.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача про виклик та допит свідків у справі, так як суду не наведені обставини щодо яких по суті спору такі свідки можуть надати покази.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач в період з березня 2018 року проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 під час участі у бойових діях із захисту Батьківщини загинув. Повідомлення про його ( ОСОБА_2 ) смерть №691 від 01.04.2022року та сповіщення сім`ї №5 від 02.04.2022 року було надіслано саме Позивачу.

Представник Позивача вважає, що Позивач як дружина ОСОБА_2 набула статусу та права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На свої численні звернення до Житомирського районного і Житомирського обласного територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та Департаменту соціального забезпечення Житомирської обласної державної адміністрації Позивач отримала відповіді, але кінцевої відповіді та одноразової грошової допомоги не отримала.

В послідуюче судове засідання представник Позивача не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що подані Позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги були розглянуті на засіданні Комісії з ухваленням відповідного рішення, яке Позивачем не оскаржено. Підставою для ухвалення такого рішення була відсутність документів на підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168.

Як пояснив представник Відповідача, за касаційної скаргою саме Міністерства оборони України постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року скасовано рішення Романівського районного суду Житомирської області від 22.06.2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29.11.2022 року і закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Наявність такого судового рішення (постанови Верховного Суду), на думку представника Відповідача, виключило необхідність повторного розгляду Комісією МО України питання про призначення та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168, про що Позивача було повідомлено листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 16.05.2023року №3ВГ/1062.

Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, як зазначив його представник, не наділений повноваженнями на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Представник Третьої особи, Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в судове засіданні не прибув, про поважність причин неявки суд не повідомляв. Пояснень щодо уточненого позову Позивача до суду не надав.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується представниками сторін, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час участі у бойових діях із захисту Батьківщини. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом копіями повідомлення про його ( ОСОБА_2 ) смерть №691 від 01.04.2022 року, сповіщення сім`ї №5 від 02.04.2022 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 року, лікарським свідоцтвом про смерть від 02.04.2022 року №1229, витягом із протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв від 29.09.2022 року.

Як зазначено в уточненому позові, ОСОБА_2 не мав дітей, його батьки померли, а тому окрім Позивача ніхто не може реалізувати права, передбачені Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в тому числі на отримання одноразової грошової допомоги.

Безспірно, за приписами ст.1 Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як зазначено в ст.16-1 Закону N 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Суд враховує, що рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 22.06.2022 року встановлено факт проживання Позивача з ОСОБА_2 однією сім`ю з 29.07.2020 року. Вказане судове рішення набуло законної сили 26.07.2022 року, про що свідчить відповідний запис на копії судового рішення, долученого Позивачем до поданого уточненого позову.

Як пояснив представник Позивача, наявність такого судового рішення дало підстави для звернення Позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом N 2011-XII. На свої численні звернення до Житомирського районного і Житомирського обласного територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та Департаменту соціального забезпечення Житомирської обласної державної адміністрації Позивач отримала відповіді, але кінцевої відповіді та одноразової грошової допомоги не отримала.

На підтвердження таких доводів до позову долучені копії листів відповідних суб`єктів владних повноважень за результатами розгляду звернень Позивача, а саме:

- лист Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.01.2023 року №8/122;

- лист Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 07.03.2023 року №2056;

- лист Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.04.2023 року №4199;

- лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 12.01.2023 року №3ВГ/42;

- лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.02.2023 року №3ВГ/215;

- лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 23.03.2023 року №3ВГ/527;

- лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 16.05.2023 року №3ВГ/1062;

- лист Департаменту соціального забезпечення Житомирської обласної військової адміністрації від 17.04.2023 року №06Т-694;

- лист Житомирської районної державної адміністрації від 11.04.2023 року №Т-511/14.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.9 КАС України розгляд адміністративних справ здійснюється не інакше як за позовною заявою та в межах позовних вимог.

В уточненій позовній заяви Позивача жодних позовних вимог до Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Департаменту соціального забезпечення Житомирської обласної військової адміністрації та Житомирської районної державної адміністрації не заявлено, а тому правомірність дій, рішень чи бездіяльності вказаних суб`єктів владних повноважень не є предметом судового розгляду в межах даної адміністративної справи.

Відповідно до уточнених позовних вимог суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до протиправної бездіяльності Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України щодо призначення і виплатити грошової допомоги Позивачу у зв`язку із смертю її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , яка передбачена Законом N 2011-XII.

Безспірно, як вже зазначалося судом, за приписами ст.16-1 Закону N 2011-XII батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Разом з тим, судом встановлено, що Позивач через Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зверталася до Міністерства оборони України про призначення її одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , яка передбачена постановою КМ України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022року №168 (надалі - Постанова №168).

Приписами п.2 цієї Постанови №168 передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Звернення Позивача про отримання саме одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168, та долучені до неї документи, що надійшли із Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, були розглянуті Комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (надалі - Комісія МО України).

Як зазначено в дослідженій судом копії витягу із протоколу засідання Комісії МО України від 30.09.2022року №208, за результатами розгляду звернення Позивача документи ОСОБА_1 повернено без розгляду по причині ненадання документів на підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168.

Вказане рішення Комісії МО України Позивачем не було оскаржено, таке рішення Позивачем не оскаржується по даний час.

Одночасно суд враховує, що Відповідач, Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, листом від 14.02.2023року №3ВГ/215 та листом від 23.03.2023року №3ВГ/527 повідомляв Позивача, що питання про призначення та виплату її одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168, може бути переглянуто Комісією МО України за результатами розгляду Верховним Судом касаційної скарги у справі №290/289/22.

Судом встановлено та визнається сторонами, що постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року скасовано рішення Романівського районного суду Житомирської області від 22.06.2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29.11.2022 року і закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу.

В зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача, що наявність такого судового рішення (постанови Верховного Суду) правомірно виключило необхідність повторного розгляду Комісією МО України питання про призначення та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 цієї Постанови №168, про що Позивача було повідомлено листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 16.05.2023 року №3ВГ/1062.

Одночасно суд вважає також обґрунтованими доводи представника Відповідача про відсутність жодних спірних відносин Позивача самез Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України, як самостійним суб`єктом владних повноважень, з приводу призначення та виплати Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої приписами ст.16 Закону N 2011-XII.

Суд враховує, що одноразова грошова допомога, передбачена приписами ст.16 Закону N 2011-XII, та одноразова грошова допомога, передбачена п.2 Постанови №168, є різними щодо їх розмірів та підстав призначення.

З цього приводу законодавець в п.2 Постанови №168 зазначив, що якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Аналогічно в ч.7 ст.16-3 Закону N 2011-XII передбачено, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих чи інших відносин Позивача з Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України, як самостійним суб`єктом владних повноважень, щодо призначення та виплати Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої приписами ст.16 Закону N 2011-XII, суд не надано.

Суд вважає також безпідставними доводи представника Позивача, наведені у позові, що відповідно до Положення про Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730) саме Відповідач уповноважений на призначення та виплату спірної одноразової грошової допомоги.

Суд зазначає, що в правовій природі не існує Положення про Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730) затверджено Положення про Міністерство оборони України.

Суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача про відсутність у Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України жодних повноважень на призначення та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої приписами ст.16 Закону N 2011-XII, чи одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови №168.

Так, відповідно до вимог ч.6 ст.16-3 Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Аналогічно, вказані суб`єкти владних повноважень наділені правом на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови №168.

Більш того, алгоритм дій щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови №168, перелік необхідних документів визначено правовими нормами Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 (надалі - Порядок № 45).

Як зазначено в пункті 1 розділу II Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року N 564, та розділу IV Порядок № 45, прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, віднесено виключно до повноважень вказаної Комісії МО України, а не до повноважень Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.

В розумінні вимог ст.19 Конституції України та вимог ч.2 ст.2 КАС України суд не може визнавати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не вчинення тих чи інших дій чи не прийняття конкретних рішень, які не входять до повноважень такого суб`єкта владних повноважень.

Суд не може зобов`язати суб`єкт владних повноважень на вчинення дій чи прийняття рішень, які не входять до повноважень такого суб`єкта владних повноважень.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними позовні вимоги Позивача до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.

Суд вважає, що не врахування Позивачем та його представником правових норм Закону N 2011-XII та перелічених нормативно-правових актів, помилкове визначення суті спірних відносин Позивача саме з Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України призвели до безпідставного подання даного уточненого позову до цього Відповідача.

Суд позбавлений можливості в межах даної справи в інтересах Позивача вирішити питання про заміну належного Відповідача чи залучення до справи інших Відповідачів, так як суду невідомо про наявність чи відсутність спірних відносин Позивача з іншими суб`єктами владних повноважень щодо призначення Позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої приписами ст.16 Закону N 2011-XII, чи одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови №168.

Про наявність чи відсутність у Позивача таких спірних відносин його представник в судовому засіданні не зміг надати відповідних пояснень, а в послідуюче судове засідання взагалі не прибув та подав клопотання про розгляд справи без його та Позивача участі.

Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України не ґрунтуються на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 06 жовтня 2023 року