Справа № 480/2533/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 року Справа № 480/2533/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника позивача - Бойко Л.М.,
представника відповідача - Савченко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2533/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес сервіс", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес Сервіс", в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що результати перевірок вносяться до рядка 16.3 декларації лише на підставі узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не на підставі акту перевірки, як про це вказано у акті від 19.12.2022 р. № 4803/18-28-07-03-07/30573983/164. Сам по собі акт перевірки не є актом індивідуальної дії та не створює правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків для платника податку. Тому, платник податків не зобов`язаний змінювати дані податкового обліку на підставі акту перевірки.
Враховуючи ст.56 ПК України, на момент складання акту перевірки від 19.12.2022 р. № 4803/18-28- 07-03-07/30573983/164 грошове зобов`язання на суму 485 405 грн. було неузгодженим, оскільки процедура адміністративного оскарження за вказаним податковим повідомленням-рішенням закінчилась 4 січня 2023 р., що є днем узгодження грошового зобов`язання, а тому вимоги контролюючого органу щодо відображення результатів перевірки за актом від 09.11.2022 р. № 3777/18-28-07- 03-07/30573983/126 у деклараціях за червень, липень, серпень є неправомірними.
У податкових накладних на отримання товару «вуглецевмісний матеріал» від ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» вказано код УКТ ЗЕД 2701.
Відповідно до сертифікатів якості, наданих ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс», «вуглецевмісний матеріал» має наступний хімічний склад: С (вуглець) - не менше 96 %; 8 (сірка) - не більше 0,5 %; Зола залишок; Вологість - не більше 1 %.
Хімічний склад «вуглецевмісного матеріалу», що закуповувався у ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» за вмістом основного компоненту вуглецю (С), який складає не менше 96%, відповідає хімічному складу «Навуглеражувачу» (95%), що імпортувався з Китаю, а саме вміст вуглецю у якому становить мінімум 95%, що є розпізнавальною ознакою в даному випадку. Вміст інших складових компонентів, а саме сірки, золи та вологості також практично ідентичні, хоча їх вміст не є визначальним.
Тому позивач вважає, що код товару постачальника ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» на вуглецевмісний матеріал, а саме код УКТЗЕД 2701 застосовано правильно, та контролюючий орган під час проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» мав достатньо доказів для ідентифікації господарської операції щодо придбання товару. Зокрема, у сертифікатах якості щодо товару «вуглецевмісний матеріал» визначено хімічний склад та вказано, що виробником товару є ТОВ «Мета-Д». Натомість, контролюючий орган не бере до уваги реальні докази, які були отримані під час податкової перевірки щодо здійснення господарських операцій, які надають можливість повної їх ідентифікації.
Отже, ідентифікація товарів, які реалізуються суб`єктами господарювання і реалізація яких підлягає обкладенню податком на додану вартість за відповідними визначеними ставками, здійснюється не лише за кодом УКТЗЕД, а й за назвою та цільовим призначенням товару. Неправильне визначення коду товару згідно з УКТЗЕД у податкових накладних саме по собі не може слугувати підставою для висновку про недотримання суб`єктом господарювання податкового законодавства в частині оподаткування операцій з постачання товару, у разі якщо такий недолік в оформленні податкової накладної не перешкоджає встановленню виду та найменування подібного/реалізованого товару.
Ухвалою від 27.03.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (т.2, а.с.32-38), в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки в податкових накладних, що були складені на постачання вуглецевмісного матеріалу, було відображено неправильний код УКТЗЕД 2701, який відображається при постачанні палива, а саме вугілля.
Відповідно до зібраної податкової інформації при складанні податкових накладних на постачання вуглецевмісного матеріалу виробленого на митній території України потрібно вказувати у графі 3.1 податкової накладної код УКТ ЗЕД 3801, що відповідає Закону України "Про Митний тариф України" від 04.06.2020 № 674-ІХ (далі - Закону України № 674-IX), який був чинний на момент складання та реєстрації податкових накладних контрагентом позивача.
Також було проаналізовано виробників вуглецевмісного матеріалу в Україні та відображені ними коди УКТ ЗЕД в податкових накладних при постачанні вуглецевмісного матеріалу - всі податкові накладні реєструються з кодом УКТ ЗЕД 3801 (перші 4 цифри).
Крім цього, відповідно до проведеного аналізу ЄРПН під час постачання вуглецевмісного матеріалу ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» та виписки податкової накладної ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» також вказувало правильний код УКТ ЗЕД 3801, зокрема у податковій накладній №4 від 09.11.2021р., а також у податкових накладних під час постачання навуглеражувача на ТОВ «Мотордеталь-Конотоп», зокрема, №1 від 05.02.2021р., №2 від 05.03.2021р., який має ідентичний хімічний склад з вуглецевмісним матеріалом відповідно до наданих сертифікатів якості на ці товари.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснено операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).
Таким чином, неправильний код УКТ ЗЕД в податковій накладній не дає змоги у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у ній до складу податкового кредиту.
ГУ ДПС у Сумській області повідомляє, що розрахунки коригування до складених податкових накладних з невірним кодом УКТ ЗЕД ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» не реєструвалися, заяв-скарг ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП» на ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» до податкового органу подано не було.
Таким чином, ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП» не мав права формувати податковий кредит у сумі 116 984,00 гри. по податковим накладним від ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС», які були складені та зареєстровані з неправильним кодом УКТ ЗЕД.
Крім того, ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП» при отриманні податкових накладних не могли не виявити невідповідність в документах на однаковий товар (вуглецевмісний матеріал) в податкових накладних складених ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС», оскільки в одних податкових накладних на однаковий вид товару було зазначено код УКТ ЗЕД 2701, а в інших -код УКТ ЗЕД 3801.
Під час перевірки та в подальшому не було надано пояснень, чому операції з придбання вуглецевмісного матеріалу в податкових накладних відображені з різними кодами УКТ ЗЕД.
Обов`язок підтвердити правомірність сформованого податкового кредиту покладається на платника-покупця товарів (робіт, услуг), саме він виступає суб`єктом, який використовує суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником.
Зазначає, що з документів, які були надані до перевірки, на заперечення та до позову, взагалі неможливо встановити, з якого матеріалу вироблявся вуглецевмісний матеріал, та його марку.
В первинних документах на постачання «вуглецевмісного матеріали» відсутня його марка, що також не дає змоги ідентифікувати, який саме вуглецевмісний матеріал постачався.
03.05.2023р. представником позивача подана відповідь на відзив (т.2, а.с.56-58), згідно з якою перевіряючим були надані договір постачання з ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс», рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, накладні про оприбуткування, сертифікати якості на отриманий товар із зазначенням хімічного складу матеріалу та виробника товару. Надані документи містять всі необхідні реквізити та інформацію, що дають змогу ідентифікувати господарські операції з придбання вуглецевмісного матеріалу.
Представник товариства вважає, що вимоги контролюючого органу щодо відображення результатів перевірки за актом від 09.11.2022 р. №3777/18-28-07-03-07/30573983/126 у деклараціях за червень, липень, серпень є неправомірними.
Навіть у випадку неправильного визначення ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» і ТОВ «МЕТА-Д» коду вуглецевмісного матеріалу згідно з УКТЗЕД у податкових накладних (замість 2701 необхідно було вказувати 3801) саме по собі не може слугувати підставою для висновку про недотримання суб`єктом господарювання податкового законодавства в частині оподаткування операцій з постачання товару, у разі якщо такий недолік в оформленні податкової накладної не перешкоджає встановленню виду та найменування придбаного/реалізованого товару.
Податковим органом в акті перевірки не зазначено, яким чином вказівка коду УКТЗЕД 2701 замість 3801 перешкоджало встановленню виду та найменування придбаного/реалізованого товару по ланцюгу його придбання/реалізації.
Ухвалою від 06.06.2023р. підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання, в якому оголошувалася перерва для надання додаткових доказів та пояснень у справі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлений належним чином (т.3, а.с.3), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень-серпень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 19.12.2022 №4803/18-28-07-03- 07/30573983/164, який було надано платнику податків та підписано його посадовими особами 19.12.2022року.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОІЮТОІІ» п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України оскільки ним завищено на 602389,00 грн. суму від ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за серпень 2022 року).
Перевіркою достовірності правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) встановлено її завищення на 602 389 грн., а саме:
- на 116 984 грн. внаслідок включення до податкового кредиту всупереч п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України сум ПДВ по податковим накладним, які складені з неправильним кодом УКТ ЗЕД;
- на 485 405 грн. внаслідок не відображення результатів перевірки контролюючого органу (акт від 09.11.2022 №3777/18-28-07-03-07/30573983/126), за результатами якого було встановлено завищення на 485 405 грн. суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.
Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За приписами пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.
Положеннями абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Статтею 1, частиною першою статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-XIV) установлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Тобто, формування і підтвердження даних декларацій відбувається на підставі документів, визначених в абзаці першому пункту 44.1 статті 44 ПК України, а тому питання законності декларування відповідних показників зводиться до підтвердження їх первинними документами.
За правилами підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
З аналізу наведених норм ПК України слідує, що складена постачальником (продавцем) та зареєстрована у ЄРПН податкова накладна для покупця є підставою для формування податкового кредиту. Обов`язковою умовою чи то для нарахування податкових зобов`язань, чи то віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту для учасників господарської операції є їх фактичне здійснення, що підтверджується первинними документами, внаслідок чого відбувається рух активів у кожного з платників податку - як у продавця, так і у покупця. Платник податку повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати ПДВ в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.
Тут варто наголосити, що ПК України обов`язок зі складання податкової накладної покладає саме на постачальника товарів (робіт, послуг).
Так, відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Зазначеною нормою визначено зміст податкової накладної (обов`язкові реквізити), серед них - код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 ПК України помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Отже, зазначаючи в акті перевірки про порушення положень, зокрема, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, відповідач безпідставно перекладає обов`язки, які визначені зазначеними нормами на платника податків постачальника товарів (робіт, послуг), на позивача, який є покупцем товарів (деревини промислового використання хвойних та листяних порід).
Відповідач не заперечує факт реєстрації в ЄРПН поданих контрагентом позивача податкових накладних, за якими не визнає право ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» на формування податкового кредиту. При цьому згідно з податковими накладними можливо правильно встановити покупця та продавця товару, опис (номенклатуру) товарів, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції (їх опис наведено в акті перевірки).
Акт перевірки не містить висновків про нереальність господарських операцій з постачання позивачу вуглецевмісного матеріалу та первинні документи під час перевірки досліджені контролюючим органом, вони наявні і в матеріалах цієї справи.
Первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону №996-XIV, та відсутні підстави ставити під сумнів їх справжність та достовірність відображених у них даних. Відповідач визнає факт господарської операції й правомірність реєстрації продавцем податкових накладних (їх реєстрація в ЄРПН не була зупинена) та він не позбавлений можливості відслідкувати за даними інформаційних систем ДПС України податкові зобов`язання продавця та порівняти із сумою податкового кредиту покупця.
Зокрема, відповідно до укладеного Договору постачання №129 від 16.04.2014р. ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» здійснювало постачання ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» матеріалів для ливарного виробництва, зокрема вуглецевмісного матеріалу.
На виконання вищевказаних вимог законодавства платником податку - продавцем товару ТОВ «Компанія Бізнес Сервіс» складено та зареєстровано податкові накладні № 6 від 21.06.2022 р., № 2 від 11.08.2022 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, суд не вбачає необхідності здійснювати опис усіх господарських операцій та їх детально аналізувати з посиланням на первинні документи за кожною поставкою (договір постачання, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, прибуткові накладні, тощо), оскільки суть спору стосується виключно права на формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, у яких, на думку ГУ ДПС у Сумській області, продавцем неправильно зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД 2701 замість коду УКТЗЕД 3801.
Так, суд погоджується з твердженнями позивача, що придбаний товар вуглецевмісного матеріалу має класифікуватися саме за кодом УКЗЕД 2701, а не 3801, як вважає контролюючий орган, оскільки код УКТЗЕД 3801 застосовується до товарів Графiт штучний; графiт колоїдний або напiвколоїдний; вироби на основі графiту або iнших форм вуглецю у виглядi паст, блоків, пластин або iнших напiвфабрикатiв, разом з тим, код УКТЗЕД 4403 застосовується до товарів Вугiлля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогiчнi види твердого палива, одержані з кам`яного вугiлля.
Суд звертає увагу, що податковим органом на підтвердження власної позиції щодо необхідності застосування до наведеного товару саме код УКТЗЕД 3801 надано податкову інформацію, зокрема аналіз виробників вуглецевмісного матеріалу в Україні та відображені ними коди УКТ ЗЕД в податкових накладних при постачанні вуглецевмісного матеріалу - всі податкові накладні реєструються з кодом УКТ ЗЕД 3801 (перші 4 цифри).
Проте, суд зазначає, що податковим органом жодним чином не зазначено яким чином можливо встановити ідентичність товарів по іншим господарським операціям у порівнянні з конкретною поставкою товару.
Отже, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу на обґрунтування необхідності застосування позивачем саме коду УКТЗЕД 3801.
Висновки викладені у наведеному доказі відповідачем не спростовані.
Таким чином, суд приходить висновку, що позивачем належним чином доведено необхідність застосування коду УКТЗЕД 2701.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки Верховного Суду у постановах від 09 квітня 2019 року у справі №815/2640/15, від 04 вересня 2020 року у справі №810/657/17, від 27 лютого 2020 року у справі №825/785/16, від 25 лютого 2020 року у справі №818/1643/16, від 18 лютого 2021 року у справі №816/1006/17, від 16 березня 2021 року у справі №520/3888/19 стосовно наслідків для учасників господарської операції податкових накладних, складених постачальником, та їх реєстрації в ЄРПН, які містять помилковий код УКТ ЗЕД чи якщо код відсутній. Так Верховний Суд у зазначених постановах сформував висновок, за змістом якого самого по собі неправильного зазначення коду УКТ ЗЕД або його відсутності недостатньо для висновку про безтоварність господарської операції. Формальні недоліки в оформленні податкової накладної не є безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).
В постанові від 20 червня 2018 року у справі №819/1383/17 Верховний Суд дійшов висновку, що факт реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відсутність квитанцій про їх неприйняття є свідченням наявності у платника податків підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними. Відсутність у таких податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД, за обставин реєстрації таких податкових накладних у ЄРПН є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій, є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 статті 201 ПК України при їх реєстрації покладений на контролюючий орган.
Отже, позивач як покупець не може нести відповідальність за правильність заповнення податкових накладних його контрагентом у вигляді позбавлення права на податковий кредит за такими податковими накладними. Водночас факт реєстрації податкових накладних, складених контрагентом позивача, внаслідок реалізації останньому вуглецевмісного матеріалу, в ЄРПН спростовує наявність будь-яких помилок під час їх заповнення та порушення вимог, установлених пунктом 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.
ГУ ДПС у Сумській області не встановило факт використання ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» придбаного вуглевмісного матеріалу не у господарській діяльності, як і те, що придбаний матеріал у такій кількості використаний не для виготовлення готової продукції, а як паливо.
Отже, висновки про порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, п.201.10 ст.201, ПК України, аналіз яких наведено судом вище, відповідач не довів.
З урахуванням вищевказаного, суд приходить висновку, що позивачем правомірно сформовано від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового звітного періоду, на суму у розмірі на 116 984 грн.
Також суд не погоджується із висновками контролюючого органу про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 485 405 грн. внаслідок не відображення результатів перевірки контролюючого органу (акт від 09.11.2022 №3777/18-28-07-03-07/30573983/126), за результатами якого було встановлено завищення на 485 405 грн. суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.
Зокрема, відповідно до п.п.58.1.1 п. 58.1 ст. 51 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення містить:
1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;
2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених цим Кодексом);
3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної;
4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк;
5) граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.
"Протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання цього податкового повідомлення-рішення (при проведенні процедури адміністративного або судового оскарження - протягом десяти робочих днів, наступних за днем її закінчення):
1. Сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, - підлягає відображенню платником податків у відповідних рядках податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення.
2 Сума завищення від`ємного значення податку на додану вартість, яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, - зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі.
3. Сума від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу, - зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі, та підлягає врахуванню платником податків у зменшення значення відповідних рядків податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення.
У разі незгоди із розміром зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість та/або із сумою грошового зобов`язання, що визначені у цьому податковому повідомленні-рішенні, зазначене податкове повідомлення-рішення може бути оскаржено в адміністративному порядку з дотриманням вимог статті 56 Податкового кодексу України протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, або у судовому порядку.".
Така саме вимога міститься і в абз. 5 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21, відповідно до якого встановлено, що:
у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду;
у рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період;
у рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду;
у рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.
Відповідно до статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності своїх рішень.
Водночас позивач довів суду належними та достатніми доказами факт придбання товарів у вказаного контрагента.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9035грн.84коп., що підтверджується платіжним дорученням №917 від 28.02.2023р. (т.1,а.с.15).
Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 9035грн.84коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Сумській області.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес сервіс", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.10.2023 р.

Суддя О.О. Осіпова