Справа № 380/5309/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 рокусправа № 380/5309/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення) за період із 19.06.2019 по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення 20.02.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.06.2019 по день фактичної виплати, 20.02.2023, виходячи з середньо денного заробітку (грошового забезпечення), нарахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив вимоги Кодексу законів про працю України, оскільки не виплатив позивачу при звільненні всіх належних йому сум, зокрема компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №380/827/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2014 по день фактичної виплати індексації.

Вказує, що лише 18.01.2023 на виконання судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Таким чином, позивач вважає, що існують достатні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.06.2019 по день фактичної виплати компенсації, 20.02.2023, виходячи з середньо денного заробітку (грошового забезпечення).

З огляду на вищенаведене, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Однак, станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого офіцера запасного командного пункту Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.05.2019 №206 (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2019 №130 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

З відомостей з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «ДСС» судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №380/827/21 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по лютий 2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 року по 15.09.2016 з урахуванням базового місяця жовтня 2013 року, а з 16.09.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 19.06.2019; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.06.2019.

Окрім цього, вказаним вище рішенням зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2014 по день фактичної виплати індексації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі №380/1822/23 встановлено, що 18 січня 2023 року відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 73992,70 грн.

Крім того, вказаним вище рішенням позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (в частині невиплати індексації грошового забезпечення) в розмірі 73990 (сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 56 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Поряд з цим, згідно з наявною в матеріалах справи випискою по надходженням на карту, лише 20.02.2023 відповідачем виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, що не заперечується сторонами.

Оскільки зазначена вище виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідачем у день звільнення позивача не проведена, то відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України він вважає, що має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду з цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Частиною 4 ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 зазначеного Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст.4 Закону №2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Суд зазначає, що Верховний Суд вже викладав висновок щодо підстав для стягнення з роботодавця середнього заробітку відповідно до статті 117 КЗпП України.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі №825/742/16 Верховний Суд зазначив, що « 30. Аналіз наведених положень свідчить про те, що підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 1 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; відсутність спору щодо їх розміру; невиплата нарахованих сум в день звільнення.

Підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 2 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; незгода працівника з нарахованими/ненарахованими сумами, що стало підставою для виникнення трудового спору, який вирішився на користь працівника.

Відповідний висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №380/693/20.

Так, судом вище встановлено, що позивача виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення 19.06.2019.

18 січня 2023 року відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 73992,70 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі №380/1822/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (в частині невиплати індексації грошового забезпечення) в розмірі 73990 (сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 56 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

При цьому, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що виплачена позивачу 20.02.2023 на виконання судового рішення компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, в розмірі 57787,78 грн., за своєю суттю не є належними йому при звільненні сумами, оскільки така компенсація нараховується вже на суми, які мали б бути виплачені при звільненні з урахуванням індексу інфляції та періоду невиплати відповідних доходів.

Тобто обов`язок військової частини щодо виплати компенсації втрати частини доходів виникає лише у разі порушення строку виплати грошового забезпечення. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, тому така виплата фактично являє собою спеціальний вид відповідальності відповідача за несвоєчасну виплату грошового забезпечення та не була передбачена позивачу на момент його звільнення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна