Справа № 500/4458/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/4458/23

04 жовтня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Чортківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Чортківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №027213 від 27.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до позивача як перевізника в контексті законодавства про автомобільний транспорт за порушення його вимог застосовано штрафну санкцію в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.

У вказаному акті зазначено, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягає в тому, що під час перевезення вантажів автомобільний перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та оформленої індивідуальної книжки водія, що є порушенням приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач зазначає, що відповідачем при оформленні матеріалів щодо застосування адміністративно-господарського штрафу не дотримано вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема:

позивача в порушення пункту 26 Порядку 1567 не повідомлено в установленому законодавством порядку про час і місце розгляду справи про порушення вимог Закону №2344-ІІІ. При цьому, надсилання такого повідомлення відповідачем разом з матеріалами розгляду постанови після самого розгляду позбавило позивача можливості надати власні пояснення і докази, що підтверджують дотримання ним як перевізником вимог Закону №2344-ІІІ. Вказане призвело до порушення принципу змагальності сторін спору та винесення суб`єктивного рішення відповідача при розгляді справи щодо застосування у відношенні позивача адміністративно-господарського штрафу. А отже, право позивача на участь у розгляді справи про порушення прямо передбачено приписами Порядку 1567 та є необхідною складової реалізації його права на захист;

відповідачем в порушення вимог Порядку не надано відповідачу копію акта проведення перевірки від 15.05.2023, в якому мали бути зафіксовані фактичні обставини вчиненого правопорушення. Тим більше, такий акт також не надано на адвокатський запит представника відповідача, що унеможливлює ознайомлення з ним, визначеної чіткої підстави для кваліфікації порушення за статтею 48 Закону №2344-ІІІ, а також надання власних заперечень щодо підстав його складення і правильності його складення;

відсутність акта проведення перевірки від 15.05.2023 як головного доказу вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт виключає можливість з`ясувати, чи мало місце наявність самого правопорушення;

крім того, відповідачем не надано позивачу інші матеріали, які в належний і допустимий спосіб підтверджують притягнення останнього до відповідальності, зокрема: щотижневий графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), згідно якого працівники відповідача перебували у місці вчинення позивачем правопорушення, задокументованого актом проведення перевірки від 15.05.2023, наказ відповідача про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) як підстави проведення такої перевірки та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) працівників відповідача, які оформлювали акт проведення перевірки від 15.05.2023;

постанова, винесена відповідачем 27.06.2023 без матеріалів перевірки, якими задокументоване правопорушення з боку позивача, не може визнаватись належним і допустимим доказом його вини щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином позивач вважає, що спірна постанова від 27.06.2023 є необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству, зокрема, вимогам статті 2 КАС України.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

03.08.2023 позивач подав до суду письмові пояснення в яких вказано, що позивач лише по отриманню відповіді 24.07.2023 дізнався про зміст порушення, за яке відповідачем щодо нього було застосовано адміністративно-господарський штраф згідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.06.2023 №ПШ 027213. При зазначенні в Акті порушення вимог Положення 340 щодо відсутності індивідуальної контрольної книжки водія, працівники відповідача мали спочатку перевірити наявність самого тахографа та графіка змінності водіїв, чого ними зроблено не було. Зазначено, що водій ОСОБА_1 у травні 2023 року мав нормальну тривалість робочого часу 8-годинний робочий день та 40-годинний робочий тиждень, що увільняє позивача від обов`язку вести графік змінності водіїв на машину ЗІЛ-131, д. н. з. НОМЕР_1 .

Крім того, позивач звертає увагу, на те, що згідно пункту 1.4 розділу І Положення 340, дане Положення не поширюється на перевезення вантажів, які здійснюються підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

Зазначає, що недотримання вимог щодо змісту направлення в частині конкретизації місць проведення рейдової перевірки свідчить про відсутність законних підстав для проведення такої перевірки, а отже ставить під сумнів чинність та обґрунтованість акта, складеного за її результатами.

Також, посилання відповідачем на ТТН як документ, що виключно підтверджує здійснення позивачем внутрішніх вантажних перевезень, з огляду на вимоги статті 1 Закону 2344-ІІІ, є необґрунтованим і неповним, оскільки ТТН також є документом, що використовується позивачем для обліку товарно-матеріальних цінностей при переміщенні їх з одного складу на інший і призначений саме для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, під час руху між структурними підрозділами позивача. А отже, ТТН не є безумовним доказом того, що позивачем 15.05.2023 здійснювалось надання послуг щодо вантажних перевезень автомобільним транспортом.

Відповідач 25.08.2023 подав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на норми чинного законодавства України, оскільки вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржувана постанова винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11.09.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок за період з 15.05.2023 по 21.05.2023 та направлення на рейдову перевірку №012871 від 15.05.2023 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на а. д. М-19, село Оришківці, Чортківського району, Тернопільської області.

15.05.2023 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 .

Автомобіль марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1 згідно свідоцтва реєстрації транспортного засобу належить ДП "Чортківському лісовому господарству".

Водій ОСОБА_1 , надав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво реєстрації транспортного засобу та товарно-транспортну накладну серія ЮЧІ №100203 від 15.05.2023.

Відповідно до ТТН водієм здійснювалося перевезення вантажу-деревина дров`яна.

Встановлено що у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №337342 від 15.05.2023. В акті зафіксовано порушення вимог абзацу 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтями 39, 48 цього Закону.

Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №337342 було призначено на 20.06.2023.

19.06.2023 на електронну адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області (станом на ) надійшов лист від 19.06.2023 №620 від позивача з проханням перенести розгляд справи на 27.06.2023.

Розгляд справи було перенесено на 27.06.2023, повідомлення про розгляд справи було направлено на електронну адресу позивача.

За результатами розгляду акту №337342 від 15.05.2023 та наявних матеріалів справи 27.06.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №027213 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ДП "Чортківське лісове господарство" у сумі 17000 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абзацом 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №027213 від 27.06.2023 була направлена позивачу супровідним листом від 28.06.2023 №48237/37/24-23 та отримана ним 03.07.2023.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

У відповідності до абзацу першого пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок №1567) рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. (пункт 12 Порядку №1567)

Згідно пункту 15 Порядку №1567 одними із питань, що перевіряється при проведенні рейдової перевірки є: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис. (пункт 22 Порядку №1567)

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Зі змісту даної норми слідує, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-111 (далі - Закон №2344-ІІІ) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є:

визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом;

установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки;

визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Відповідно до статі 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до статі 2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення..

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акту передбачено чинним законодавством.

У відповідності до пункту "а" частини першої статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) №3821/85 та (ЄС) №2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) №3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Відповідно до пунктів 1.2-1.3 Положення №340, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.3 Положення №340 визначено, що Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно пункту 7.1. Положення №340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

З врахуванням вище викладеного положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

Враховуючи зазначене водій транспортного засобу мав пред`явити особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті відповідні документи.

При цьому, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Згідно пункту 27 Порядку 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Так, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №337342 було призначено на 20.06.2023.

19.06.2023 на електронну адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області надійшов лист від 19.06.2023 №620 від позивача з проханням перенести розгляд справи на 27.06.2023. Розгляд справи було перенесено на 27.06.2023, повідомлення про розгляд справи було направлено на електронну адресу позивача.

Таким чином суд погоджується з твердженням представника відповідача, що доводи позивача про позбавлення його можливості бути присутнім на розгляді справи є безпідставними та не відповідають дійсності.

За результатами розгляду акту №337342 від 15.05.2023 та наявних матеріалів справи 27.06.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №027213 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ДП "Чортківське лісове господарство" у сумі 17000 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абзацом 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №027213 від 27.06.2023.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Чортківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №027213 від 27.06.2023 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Державне спеціалізоване господарське підприємствр "Ліси України" (місцезнаходження: вул. Шота Руставелі, 9А, м. Київ, 01601, );

- Філія "Чортківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (місцезнаходження: вул. Шевченка, 42, м. Чортків, Тернопільська область, 48501, код ЄДРПОУ ВП: 45150708)

відповідач:

- Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.