Справа № 560/9390/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9390/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом фермерського господарства ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Фермерське господарство Чернишова Івана Гавриловича звернулося в суд з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу № 348795 від 17.05.2023 року, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті - Панчуком П.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не надавав послуг з перевезення, а перевозив з свого складського приміщення власний товар (пшеницю масою 25780 кг). Як наслідок, у позивача відсутній обов`язок використання тахографу. Такий обов`язок передбачено лише для автомобільних перевізників, які надають комерційні послуги з перевезення вантажів. Вказує, що порядок облаштування транспортного засобу тахографом передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення, а не здійснюють його для власних потреб.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що під час проведення перевірки виявлено порушення вимог статті 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІІІ), а саме, під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія роздруківкою з цифрового тахографа за 19.04.2023, тому що у водія взагалі відсутня особиста чіп карта водія. Як наслідок, за порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень автомобільним транспортом складено постанову від 17.05.2023 №348795. Вказує, що саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своєї позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. При цьому, будь-яких документів, що свідчили б про те, що позивач не є автомобільним перевізником, він не надав. Також не було надано позивачем і тимчасового реєстраційного талону.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 19.04.2023 проведено рейдову перевірку, під час якої перевірено транспортний засіб марки DAF CF 85.410/BODEX KISWS, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , перевезення на якому здійснював водій ОСОБА_2 .

Під час проведення перевірки транспортного засобу встановлено порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, а саме: перевезення вантажу виконувалось транспортним засобом, при цьому відсутня роздруківка даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Зазначене зафіксовано актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №027202 від 19.04.2023. Зокрема, в акті зазначено, що водій здійснює перевезення вантажу по маршруту "Антонівка - Черепківці". ТТН №114 від 19.04.2023. Водій ОСОБА_2 не надав роздруківку з цифрового тахографу за 19.04.2023, тому що у водія взагалі відсутня особиста чіп карта водія. В акті також вказано, що транспортний засіб належить фермерському господарству ОСОБА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .

Водій у графі "пояснення про причини порушення" зазначив "Відсутня картка водія".

Згідно з ТТН №114 від 19.04.2023 перевезення здійснювалось з с. Антонівка до с. Черепківці. Замовник - фермерське господарство ОСОБА_1 , вантажовідправник - фермерське господарство Чернишова Івана Гавриловича, вантажоодержувач - товариство з обмеженою відповідальністю "С.Б. ТРАНСПОРТ ІНТЕРНЕШНЛ". Найменування вантажу - пшениця; маса нетто - 25780 кг; маса брутто - 40060 кг. Крім того, зазначена ТТН містить відомості про те, що фермерське господарство ОСОБА_1 є автомобільним перевізником. Водій - ОСОБА_2 .

Про розгляд цього акту 17.05.2023 о 11:00 позивача проінформовано листом-повідомленням №27976/824.1/24-23 від 25.04.2023.

В результаті розгляду справи про порушення, в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову №348795 від 17.05.2023 про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн, за порушення вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 та 48).

Позивач, вважаючи постанову №348795 від 17.05.2023 протиправною, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон №2344-ІІІ.

Статтею 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно з статтею 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Приписами статті 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як встановив суд, актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №027202 від 19.04.2023 зафіксовано порушення - водій не надав роздруківку з цифрового тахографа за 19.04.2023, чим порушено статтю 48 Закону №2344-III.

Згідно з пунктом 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Пунктом 1.4 Положення передбачено випадки перевезення пасажирів чи/та вантажів, у яких не поширюється це Положення. Проте спірний випадок до таких не відноситься.

З наведеного слідує, що автомобільний перевізник незалежно від того, чи здійснює перевезення за плату чи власний вантаж, має дотримуватись вимог щодо обліку та фіксації робочого часу та відпочинку.

Відповідно до пункту 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн (що відповідає спірному випадку) повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а за вимогою до контролю надаються реєстраційні листки (тахокарти) за поточний день та попередні 28 календарних дні.

При цьому, як слідує з позовної заяви, основним аргументом позивача, яким він обґрунтовує протиправність прийняття відповідачем оскарженої постанови, є те, що порядок облаштування транспортного засобу тахографом поширюється лише на осіб, які надають послуги з перевезення, а не на нього.

З матеріалів справи (товарно-транспортна накладна №114 від 19.04.2023) слідує, що позивач як вантажовідправник 19.04.2023 здійснював перевезення вантажу (пшениці) для вантажоодержувача - товариства з обмеженою відповідальністю "С.Б. ТРАНСПОРТ ІНТЕРНЕШНЛ".

У цій товарно-транспортній накладній позивач зазначений як автомобільний перевізник.

Абзацом 26 розділу І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила №363) визначено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Позивачем не було повідомлено про стверджувані обставини відповідачу, відповідних доказів не надано, а тому, ці обставини не були предметом перевірки та не могли бути враховані при прийнятті спірної постанови.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами тієї обставини, що фермерським господарством Чернишова Івана Гавриловича здійснювалось перевезення власної сировини для власних потреб.

При цьому суд зазначає, що норми Положення №340 не містять жодних розмежувань щодо поширення своєї дії на осіб, які надають послуги з перевезення вантажів чи осіб, які здійснюють перевезення вантажів.

В контексті визначення позивача як суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт у спірних правовідносинах варто зазначити наступне.

Згідно з статтею 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до абзацу 18 розділу І Правил №363 перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Зі змісту наведених норм слідує, що відповідальність у цьому випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб.

Визначення юридичної чи фізичної особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним КВЕД. Тобто, дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж, в тому числі і для власних потреб.

Суд також звертає увагу, що з 01.10.2021 набув чинності Закон України від 03.06.2021 №1534-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю", яким абзац 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III викладено в новій редакції, відповідно до якої: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У попередній редакції передбачалось: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняльний аналіз наведених положень статті 60 Закону №2344-ІІІ (чинної та попередньої) дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в цьому випадку роздруківки з цифрового тахографу за 19.04.2023, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт (тобто, для власних потреб) перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до позивача, як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарські санкції.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати по справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову фермерського господарства Чернишова Івана Гавриловича до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу №348795 від 17.05.2023 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фермерське господарство Чернишова Івана Гавриловича (вул. Лесі Українки 13, c. Антонівка, Новоушицький район, Хмельницька область, 32621 , код ЄДРПОУ - 14178345)
Відповідач:Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна 75, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк