Справа № 540/8460/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8460/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЄВИР» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЄВИР» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 001493/21-22-09-02/31507214 від 07.12.2021 року про застування штрафних санкцій в сумі 500000 гривень за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних пропоїв, тютюнових виробів та пального» - за оптову торгівлю пальним без наявності ліцензії.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року відкрито провадження по справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 р. №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 року заяву передано судді Хурсі О.О.

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи здійснити у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем було проведено фактичну перевірку ТОВ «СИНЄВИР» щодо дотримання вимог законодавства у сфері обігу пального.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі складено акт фактичної перевірки №153/09/31507214 від 29.10.2021 року, в якому зазначено про порушення статті 15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - оптова торгівля пальним без наявності ліцензії.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 001493/21-22-09-02/31507214 від 07.12.2021, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 500 000 грн., у зв`язку із здійсненням оптової торгівлі пальним без придбання відповідної ліцензії в органах ДПС.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а ППР, винесене на його підставі є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що ТОВ «СИНЄВИР» мав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, а тому висновки контролюючого органу щодо відсутності відповідної ліцензії на здійснення оптової торгівлі пальним є безпідставними.

Також позивач зазначив, що має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі пальним, адреса місця торгівлі: м. Херсон, вул. Ракетна, 110.

Позивач зауважує, що в ході здійснення господарської діяльності ТОВ «СИНЄВИР», зберігаючи пальне за адресою м. Херсон, вул. Ракетна, 110, відвантажує його в свої автомобілі - пересувні акцизні склади. І на кожну таку операцію (з переміщення пального зі стаціонарного складу до пересувного акцизного складу) складається акцизна накладна у відповідності до ст. 231 ПК України.

Проте, жодного оптового продажу пального з місця роздрібної торгівлі пальним підприємство не здійснювало та не здійснює.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне.

Співробітниками Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено перевірку ТОВ «СИНЄВИР» на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.09.2021 №1141-ж1 та направлень на проведення фактичної перевірки від 09.10.2021 №411 та №412. Перевірка проводилась з 19.10.2021 по 28.10.2021 за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а саме за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна, 110. За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 29.10.2021 №№153/09/31507214, яким зафіксовано порушення вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481), а саме: оптова торгівля пальним без наявності ліцензії.

Правомірність висновків перевірки підтверджується наступним. Державна податкова служба України листами від 13.10.2021 №23274/7/99-00-09-03-02-07, від 05.11.2021 №24758/7/99-00-09-02-02-07 надала роз`яснення з питання продажу оптових партій пального з місця зберігання пального/місця роздрібної торгівлі пальним, що належать цьому суб`єкту господарювання.

У вказаному листі зазначено, що Законом України від 19.12.1995 №481 встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії (ч. 1 ст. 15 Закону №481). Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів (частина тридцять дев`ята статті 15):

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття -об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Таким чином, по перше, на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним та/або ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним може здійснюватися діяльність з оптової або роздрібної торгівлі та зберігання пального виключно з місць оптової/роздрібної торгівлі, які зазначені у отриманій таким суб`єктом господарювання ліцензії на здійснення такої діяльності та використовуються ліцензіатом на правах власності або користування.

По друге, на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним без місць оптової торгівлі пальним:

не може здійснюватися діяльність, яка передбачає продаж такого пального з будь-якого місця оптової торгівлі або місця зберігання пального, в тому числі тих, що належать цьому або іншому суб`єкту господарювання;

не передбачено можливість зберігання або передачі отриманого пального на зберігання будь-яким іншим особам, тому може здійснюватися лише діяльність з купівлі та продажу пального іншим суб`єктам господарювання безпосередньо з акцизного складу пересувного, розпорядником якого є такий ліцензіат (оптова торгівля без місця) або на акцизному складі пересувному при зміні власника пального на такому акцизному складі пересувному.

Такі правила діють незалежно від видів договорів на реалізацію товарів, передбачених Цивільним кодексом України (наприклад, купівлі-продажу, поставки, комісії, доручення тощо), оскільки норми Закону N481 щодо державного регулювання у сфері обігу, зокрема пального, є спеціальними по відношенню до загальних норм права.

Враховуючи викладене вище, здійснення суб`єктами господарювання діяльності з порушенням наведених вище вимог Закону N481 вважається діяльністю без наявності відповідної ліцензії, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 17 Закону №481, та відсутність у них права на складання та реєстрацію акцизних накладних на такі операції. Суб`єкт господарювання може зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання лише в місцях виробництва пального або місцях оптової чи роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. ТОВ «СИНЕВИР» отримано ліцензію на роздрібну торгівлю пальним на місце торгівлі за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна, 110 та зареєстровано акцизний склад на вказане місце за №1003891, що виключає необхідність отримання ліцензії на зберігання пального.

Встановлено, що підприємством здійснюється діяльність з продажу оптових партій пального з місця зберігання пального/місця роздрібної торгівлі пальним, що належать цьому суб`єкту господарювання реалізація пального здійснювалась з акцизного складу № 1003891. Продаж саме оптових партій пального підтверджується фізичною неможливістю перекачки об`ємів пального із паливороздавальних колонок та відсутністю обліку таких партій безпосередньо на місці роздрібної торгівлі. Пальне в роздрібній мережі не обліковувалось відповідно Інструкції про до порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, що передбачає облік пального у формах (журналах) обліку №6-НП, №7-НП, №13-НП, №17-НП, №31-НП тощо. Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (Довідка 2) інформації про наведені в таблиці об`єми не містять. За вказані у таблиці дати продажу партій пального безпосередньо з акцизного складу №1003891 підприємством у Довідках №2 зареєстровані лише обсяги пального, реалізованого фактично через паливороздавальні колонки, тобто з місця роздрібної торгівлі пальним АЗС. Вказані обставини доводять факти саме оптової торгівлі пальним з місця торгівлі без наявності такого права у підприємства ліцензія на право оптової торгівлі пальним з місцем оптової торгівлі пальним ТОВ «СИНЄВИР» не отримувалась.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.12.2021 №001493/21-22-09-02 про застосування штрафної (фінансової) санкції відповідно до ст. 15 Закону №481 у розмірі 500000 гривень.

Таким чином, відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв виключно в межах норм діючого законодавства, а отже, відсутні підстави для його скасування.

07.02.2022 позивач подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та зауважив, що ТОВ «СИНЄВИР» торгувало пальним з пересувних акцизних складів за наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНЄВИР» зареєстровано 07.12.2001 року, номер запису 0000446.

Основним видом економічної діяльності є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГФ ОСОБА_1 є керівником юридичної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «СИНЄВИР» було укладено з покупцями в загальному 13 договорів, предметом яких є продаж (поставка) пального: №50 від 30.12.2020, №1/25/09 від 25.09.2020, №10 від 13.04.2021, №1/02/08 від 02.08.2021, №2/09/09 від 09.09.2019, №2/05/04 від 05.04.2021, №1/25/06 від 25.06.2019, №1/26/08 від 26.08.2020, №1/03/10 від 03.10.2018, №1/25/06 від 25.06.2020, №1/06/05 від 06.05.2020, №МО 845 від 06.08.2019, №16/02/21-1 від 16.02.2021, №0283-МО від 19.11.2019.

На виконання вказаних договорів було здійснено оплату за продаж (поставка) пального, що підтверджується рахунками на оплату: №48 від 19.01.2021, №78 від 19.01.2021, №73 від 22.01.2021, №332 від 04.03.2021, №339 від 05.03.2021, №408 від 17.03.2021, №559 від 05.04.2021, №560 від 06.04.2021, №582 від 09.04.2021, №584 від 09.04.2021, №581 від 09.04.2021, №621 від 14.04.2021, №743 від 27.04.2021, №1699 від 06.08.2021, №1698 від 06.08.2021, №1719 від 10.08.2021.

Також позивачем до перевірки було надано наступні документи: видаткові, акцизні та товарно-транспортні накладні, згідно яких здійснювались розрахунки між підприємствами.

На підставі ст.19-1, 20, 80 ПК України та наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.09.2021 №1141-ж1 було проведено фактичну перевірку ТОВ «СИНЄВИР» щодо дотримання вимог законодавства у сфері обігу пального.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі складено акт фактичної перевірки №153/09/31507214 від 29.10.2021 року. Контролюючим органом було встановлено порушення ТОВ «СИНЄВИР» вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - оптова торгівля пальним без наявності ліцензії.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 001493/21-22-09-02/31507214 від 07.12.2021, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 500 000 грн., у зв`язку із здійсненням оптової торгівлі пальним без придбання відповідної ліцензії в органах ДПС.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61 ПК України).

Пунктом п. 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 73 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених в підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 ПК України.

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Позивачем не оскаржуються підстави та порядок проведення перевірки.

Проте, позивач не погоджується по суті виявлених порушень в ході перевірки, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Так, в Акті перевірки зазначено, що ТОВ «СИНЄВИР» порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР) - оптова торгівля пальним без наявності ліцензії.

Відповідно до пп.141-1 п.14.1 ст.14 ПК України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР:

оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва);

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до ст.15 Закону №481/95-ВР:

оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах.

Як встановлено судом, позивачем було укладено з покупцями договори купівлі-продажу (поставки) предметом яких було постачання пального на умовах, визначених цими договорами.

Водночас згідно ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Системний аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для однозначного висновку, що укладання договору поставки має наслідком використання товару покупцем у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, що виключає здійснення постачальником (ТОВ «СИНЄВИР») роздрібної торгівлі відповідно до її визначення, наведеному у ст.1,15 Закону №481/95-ВР.

Таким чином, твердження позивача про те, що ним здійснювалась виключно роздрібна торгівля пальним є необґрунтованим та безпідставним.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем здійснювалась оптова торгівля пальним без наявності ліцензії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно з матеріалами справи, у ТОВ «СИНЄВИР» наявна ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі серії АЖ №078532 від 01.07.2019, яка дійсна до 01.07.2024.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР:

місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до пп.14.1.6-1. п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Так, зі змісту акцизних накладних, наявних у матеріалах справи, вбачається, що на виконання договорів поставки позивачем було реалізовано пальне для оптової торгівлі з пересувних акцизних складів.

Проте, твердження позивача про те, що ТОВ «СИНЄВИР» реалізовувало пальне для оптової торгівлі з пересувних акцизних складів не спростовує той факт, що така діяльність платника податку відбувалась за наявності місця оптової торгівлі пальним, оскільки поняття «акцизний склад пересувний» за своїми фізичними властивостями не суперечить поняттю «місце оптової торгівлі пальним», наведеному у ст.1 Закону №481/95-ВР.

Матеріалами справи підтверджено, що транспортні засоби, які використовувались в якості «акцизного складу пересувного» належать позивачу на праві власності. Вказане також підтверджується позивачем у позовній заяві.

Крім того, суд зауважує, що поняття «акцизний склад пересувний» та «місце оптової торгівлі пальним» включають в себе властивість зберігання пального, а тому доводи позивача про те, що реалізація оптової торгівлі пальним відбувалась з пересувних акцизних складів (транспортних засобів) не є переконливим доказом відсутності у позивача місць оптової торгівлі пальним.

Закон № 481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі №481 робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.

У зв`язку з тим, що Закон № 481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, Верховний Суд дійшов висновку, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: - до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам. До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов: а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту; б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які: - призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг; - належать іншим особам; - виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника; в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті «б» цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону № 481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19.07.2023 у справі №520/11327/2020.

Також Верховним Судом у постанові від 06.07.2023 у справі № 280/3690/21 сформовано правову позицію, згідно з якою: суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Сторони не заперечують, що у ТОВ «СИНЄВИР» відсутня ліцензія на право оптової торгівлі пальним з місцем оптової торгівлі пальним. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд доходить висновку, що ТОВ «СИНЄВИР» здійснювалась оптова торгівля пальним з місця зберігання пального (акцизного складу пересувного) та помилка контролюючого органу у виді неправильного зазначення акцизного складу, з якого здійснювалась оптова торгівля пальним, не виключає відповідальність платника податку за встановлене фактичною перевіркою порушення законодавства та не може слугувати єдиною підставою для скасування ППР, що було прийнято за результатами проведення фактичної перевірки.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЄВИР» (, адреса: 75040, Херсонська область, Білозерський район, с. Токарівка, траса Ростов-Одеса-Рені 597 км) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ЄДРПОУ ВП 43995495, адреса: просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73022) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса

.