Справа № 420/4628/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4628/23

Перша інстанція: суддя Корой С.М.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила:

- визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 30.12.2022р. за №72, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком починаючи з 26.12.2022р. з дати звернення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення до органів Пенсійного Фонду України, тобто з 26.12.2022р..

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26.12.2022р. вона звернулася до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області за №72 від 30.12.2022р. їй відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Позивачка вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Одеській області від 30.12.2022р. за №72, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком починаючи з 26.12.2022р. з дати звернення.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення до органів Пенсійного Фонду України, тобто з 26.12.2022р..

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073,6грн.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді заяви позивачки дійшов помилкового висновку про необхідність останньою надання до пенсійного органу заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта, оскільки з матеріалів справи судом встановлено, що позивачка не проживає на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя та звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а не про поновлення виплати пенсії.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , та з 15.12.2022р. взята на облік як ВПО, що підтверджується довідкою №4818-.

Позивачка стверджує, що вона до 2014 року отримувала пенсію за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058, а з 2014р. по 2021р., а з 2014р. по 2021р. ОСОБА_1 мешкала на непідконтрольній Україні території в с.Укромне Симферопольського району АР Крим.

26.12.022р. ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 30.12.2022р. №72 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність інформації з органів пенсійного забезпечення російської федерації про не перебування на обліку як отримувача пенсії або атестату про припинення виплати пенсії (у разі отримання).

Вважаючи вказане рішення протиправними, позивачка звернулася в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій ГУ ПФУ в Одеській області у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст.44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до п.1.5 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого Постановою КМУ від 2.07.2014р. №234.

У Рішенні Конституційного Суду від 7.10.2009р. №25-рп/2009 зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Отже, кожен громадянин України, включно пенсіонер, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Як вбачається із матеріалів справи, що підставою прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці стала відсутність довідки з органів Пенсійного забезпечення про не перебування на обліку як отримувача пенсії, та атестату про припинення її виплати (у разі отримання).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, на думку колегії суддів, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Апеляційний суд звертає увагу, що подання заяви про відсутність громадянства держави-окупанта стосується осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя та саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення Російської Федерації щодо надання відомостей про те, чи особа перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії чи ні.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, що згідно довідки №883 від 15.10.2021р. (а.с.6) ОСОБА_1 з 6.10.2021р. вибула з території Автономної Республіки Крим, та згідно довідки від 5.12.2022р. №4818-, позивачка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має статус внутрішньо переміщеною особою.

Отже, з огляду на викладене, висновок органу пенсійного забезпечення про необхідність надання позивачкою заяви в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта є безпідставним, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не проживає на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко