Справа № 520/12918/23
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 р. № 520/12918/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19,м. Київ,04116, ), в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просить суд: рішення № 31/26-15-21-17-15/ НОМЕР_1 від 30.06.2022 р. про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про про виключення з реєстру платників єдиного податку на думку позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Представником відповідача надано відзив, де зазначено, що ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення в межах повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства, відтак позовні вимоги не підлягають застосуванню.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд встановив таке.

ФО-П ОСОБА_1 у 2021 році була зареєстрована платником єдиного податку другої групи.

02.09.22 позивачем було подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, де вказано загальну суму доходу за звітний (податковий) період 4981266,49 грн.

Контролюючим органом 23.06.22 за результатами камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеного системи оподаткування складено Акт №52/26-15-24-17-03/ НОМЕР_1 .

ГУ ДПС у м. Києві зазначило в Акті, що позивачем, як платником єдиного податку другої групи було перевищено лімітований обсяг доходу, який передбачений на цій групі на 140212,82 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення №31/26-15-24-17-15/ НОМЕР_1 від 30.06.22, яким позивача виключено з реєстру платників єдиного податку виявленим в ході камеральної перевірки перевищенням доходу позивача у розмірі 140212,82 грн.

Позивачем подано скаргу з поясненнями та відповідними документами на вказане рішення до ДПС України. За результатами розгляду у задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з таким висновком позивач звернувся з позовом до суду.

Суд вирішуючи спір по суті виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 300.1.ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, окрема у у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, а саме: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Для ФО-П другої групи підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що обсяг доходу не має перевищувати 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Податковий кодекс визначає поняття доходу як загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Доходи, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, що підтверджують отримання таких доходів і складаються з таких груп: дохід від операційної діяльності; інші доходи.

До складу доходу від операційної діяльності включаються: доходи, отримані від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, та доходи банківських установ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 292.1. статті 292 Податкового кодексу України, доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Позивач вважає рішення контролюючого органу протиправним з огляду на правовий характер суми коштів, яка стала причиною перевищення встановленого річного ліміту помилковість їх зарахування на розрахунковий рахунок позивача.

Першочерговим для вирішення даного спору є вирішення питання чи включати помилково зараховані на розрахунковий рахунок ФО-П суми коштів до загальної суми доходів.

З цього приводу ГУ ДПС у Рівненській області надало відповідь-роз`яснення від 23.08.23, зазначивши таке.

Відповідно до п. 292.6 ст. 292 Податкового кодексу (далі ПКУ) датою отримання доходу платника єдиного податку, зокрема, є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Пунктом 292.11 ст. 292 ПКУ визначено суми коштів, які не включаються до складу доходу платника єдиного податку.

Суми коштів, які помилково надійшли на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця платника єдиного податку, не віднесено до переліку коштів, які не включаються до складу доходу платників єдиного податку.

Згідно з п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону України від 30.06.2021 №1591-IX «Про платіжні послуги» (далі Закон №1591) помилкова платіжна операція платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.

Неналежний отримувач особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі (п. 43 ч. 1 ст. 1 Закону №1591).

Таким чином, якщо зарахування та повернення коштів, які помилково надійшли на розрахунковий рахунок фізичної особи підприємця платника єдиного податку, відбулося в одному звітному періоді (за умови наявності письмового пояснення надавача платіжних послуг про помилкове зарахування коштів), такі кошти не включаються до доходу такого платника єдиного податку.

У разі якщо повернення помилково зарахованих коштів на розрахунковий рахунок відбулося в наступному звітному періоді, то така фізична особа підприємець платник єдиного податку повинна врахувати їх у складі доходу. При цьому перерахунок доходу у звітному періоді, в якому відбулось їх повернення, здійснюється лише за умови наявності документів підтверджуючих помилкове зарахування коштів, зокрема, письмового пояснення надавача платіжних послуг про їх помилкове зарахування.

Отже, помилково зарахована сума коштів не входить до доходів платника єдиного податку, за таких умов:

- сума коштів надійшла та була повернута в межах одного звітного періода;

- наявне документальне підтвердження помилковості зарахування;

- платник таких коштів підтверджує письмово факт помилкового зарахування.

Згідно з положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України, до категорії «майно» також відносять і гроші.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.03.23 у справі 922/63/23 встановлено такі обставини:

- фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 НОМЕР_2 було безпідставно отримано грошові кошти у сумі 155316,69 грн., які належать фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 ;

- грошові кошти у сумі 155316,69 грн. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 добровільно повернуті Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 16.12.21;

- безпідставне зарахування коштів трапилось через зволікання у роботі сервісів АТ «СЕНС БАНК», а саме затримку з перепідключення платіжних терміналів.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак сума коштів зарахованих з 10 по 12 грудня 2023 року на розрахунковий рахунок позивача у розмірі 155316,69 є безпідтавно нарахованою, та була повернута зі взаємної згоди власнику - фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 16.12.23 в межах поточного податкового (звітного) періоду, а тому не може вважатися доходом ФО-П.

Відповідач у своєму відзиві аргументує прийняте рішення №31/26-15-24-17-15/ НОМЕР_1 від 30.06.22 про виключення з реєстру платників єдиного податку виявленим в ході камеральної перевірки перевищенням доходу позивача у розмірі 140212,82 грн.

За вищевикладених обставин, суд не вбачає наявності перевищення доходу позивача за 2021 податковий (звітний) період, відтак, рішення №31/26-15-24-17-15/ НОМЕР_1 від 30.06.22 про виключення з реєстру платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Слід вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19,м. Київ,04116, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення № 31/26-15-21-17-15/ НОМЕР_1 від 30.06.2022 р. про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19,м. Київ,04116, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов