Справа № 345/4322/23
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4322/23
Провадження № 2-а/345/45/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в особі поліцейського сержанта поліції 1-го батальйону 2-ї роти Яворського Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою поліцейського сержанта поліції 1-го батальйону 2-ї роти Яворського Сергія Володимировича серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 26.08.2023 о 15.31 год. в м. Івано-Франківську по вул. Леся Курбаса, 3, керуючи транспортним засобом Ford Fusion з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснив проїзд під знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною, оскільки його автомобіль обладнано розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю». Відповідно до п.2.8 ПДР України водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1 , 3.2 , 3.35 , 3.36 , 3.37 , 3.38 , а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18. Позивач зазначає, що повідомляв поліцейському про те, що він є особою з інвалідністю. У зв`язку з цим позивач просить скасувати зазначену постанову.

Ухвалою від 31.10.2022 даний адміністративний позов був прийнятий судом до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також запропоновано відповідачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження в справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Представником відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції України 18.09.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 26.08.2023 екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП під час патрулювання близько 15.27 год. було помічено транспортний засіб Ford Fusion з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухався по вулиці Леся Курбаса та здійснив проїзд під знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України. Під час надання пояснень на місці вчинення адміністративного правопорушення позивач вказав, що здійснює діяльність з перевезення пасажирів, проте підтверджуючих документів не надав. Також під час спілкування з інспектором патрульної поліції водій не вказав, що він є особою з інвалідністю та не пред`явив документ, що підтверджує інвалідність. Представник відповідача зазначає, що встановлений на лобовому склі транспортного засобу Ford Fusion з д.н.з НОМЕР_1 знак не є розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», оскільки не відповідає встановленому зразку. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, поліцейським після розгляду справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023 з накладенням адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. У зв`язку з цим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Справу просить розглядати без участі представника відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про проведення судового засідання.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КупАП.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, судом встановлено, що постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім випадків фіксації порушень в автоматичному режимі) повноважні виносити працівники підрозділів Національної поліції.

Як зазначено в ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Як зазначено в ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, відповідач зобов`язаний довести, що винесене ним рішення є правомірним та надати суду всі наявні в нього документи та матеріали по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023, водій ОСОБА_1 26.08.2023 о 15.31 год. в м. Івано-Франківську по вул. Леся Курбаса, 3, керуючи транспортним засобом Ford Fusion з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснив проїзд під знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн. В постанові зазначено, що до неї додається відеофіксація (а.с.4).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 17.01.2023 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи (а.с.5).

Відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис, який зроблено нагрудною камерою поліцейського (а.с.24). З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Fusion з номерним знаком НОМЕР_1 , на лобовому склі даного автомобіля наявна табличка білого кольору, яка схожа на розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». ОСОБА_1 здійснив проїзд під знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено». У розмові з поліцейським Гураль Я.В. вказав, що здійснює діяльність з перевезення пасажирів, проте підтверджуючих документів не надав. Також ОСОБА_1 в розмові згадав, що є особою з інвалідністю. Поліцейський, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, після розгляду справи виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до п.2.8 ПДР України водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1 , 3.2 , 3.35 , 3.36 , 3.37 , 3.38 , а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Відповідно до п. 30.3. ґ ПДР «Водій з інвалідністю» квадрат синього кольору зі стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Як вбачається з відеозапису, на транспортному засобі ОСОБА_1 на лобовому склі була наявна табличка білого кольору, яка схожа на розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Оскільки п. 30.3.ґ ПДР України встановлено чіткі вимоги до розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», то судом встановлено, що встановлений на лобовому склі автомобіля ОСОБА_1 знак не є розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» (табличка білого кольору, хоча має бути квадратом синього кольору), тобто знак не відповідає вимогам, встановленим ПДР.

Суд вважає, що наявність інвалідності не дозволяє водію відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2, 3.35, 3.36, 3.37, 3.38, а для цього обов`язковою умовою є позначення автомобіля розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю». Оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 не був позначений знаком відповідного зразка, то він не мав права здійснювати проїзд під знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального правапри дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн. винесена правомірно, у відповідності з вимогами закону. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 25, 241-246, 257-263, 293, 295 КАС України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в особі поліцейського сержанта поліції 1-го батальйону 2-ї роти Яворського Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАТ № 7605905 від 26.08.2023 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повне рішення складене 06.10.2023.

Головуючий