Справа № 200/4264/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року Справа№200/4264/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2023 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати Рішення 63 від 03 липня 2023 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до заяви від 26.06.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування ОСОБА_1 частини страхового стажу роботи на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1984:

- з 24.10.1983 по 28.08.1985,

- з 16.12.1997 по 15.09.1998,

- періоду догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва НОМЕР_2 , що в сукупності дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 на підставі всіх записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1984, що дає право на призначення пенсії по інвалідності з 26.06.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має достатній страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності, проте відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, не зарахувавши певні періоди. Позивач з посиланням висновки Верховного Суду у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а вказав, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Вважає прийняте відповідачем рішенням протиправним, просить його скасувати, в зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив про відсутність підстав для призначення пенсії по інвалідності у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 14 років. Стосовно не зарахування періоду роботи з 24.10.1983 по 28.08.1985 вказав, що в трудовій книжці позивача міститься виправлення місяця в даті прийняття, що порушує вимоги п. 2.3 та п. 2.6 Інструкції № 162, а тому унеможливлює зарахування спірного періоду до страхового стажу. При цьому вказав, що період роботи зараховано з дня переведення, а саме: з 24.01.1984 по 28.08.1985. Стосовно позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 3-х років вказав, що в цей період позивач працювала в Добропільському заводі залізобетонних тискових труб та при розрахунку страхового стажу вказаний період зарахований до страхового стажу, подвійне зарахування одного і того самого періоду до страхового стажу є порушенням норм діючого законодавства. Вважає прийняте рішення законним, та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 18.06.2002.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 07.04.2023 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №784051 від 03.05.2023.

26.05.2023 позивач звернулася через веб-портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.06.2023 №63 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку не достатнім страховим стажем. Вік заявниці 57 років, страховий стаж 13 років 3 місяці 28 днів. До страхового стажу не зараховано безробіття з 16.12.1997 по 15.09.1998, оскільки відсутній наказ про початок виплати допомоги та відсутня печатка при записі на припинення виплати допомоги по безробіттю та не зараховано період догляду за дитиною до 3-х років, оскільки не підтверджено факт догляду за дитиною до 3-х років та відсутній штамп про видачу паспорта в свідоцтві.

26.06.2023 позивач повторно звернулася через веб-портал Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 03.07.2023 №93 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку не достатнім страховим стажем. Страховий стаж 13 років 28 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 24.10.1983 по 28.08.1985, оскільки у графі 4 розділу «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» наявне виправлення місяця в даті прийняття, порушені вимоги п. 2.3, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 року №162.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернулась із позовом до суду.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачем не оскаржується. На підставі ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час звернення із заявою) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема: для осіб з інвалідністю II та III груп, від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці 1 частини 1 статті 26 цього Закону.

Суд зазначає, що право на пенсію по інвалідності нерозривно пов`язано із наявністю в особи, якій призначається пенсія, статусу "особа з інвалідністю" та наявністю відповідного стажу.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом 9 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, на час подання заяви про призначення пенсії позивач досягла віку 57 років.

При цьому, трудова книжка ОСОБА_1 , серії НОМЕР_4 від 01.04.1984, містить наступні записи:

Добропільська РІВС (запис№1):

- 24.10.1983 зарахована учнем-ортодонта (запис №2);

- 24.01.1984 переведена оператором з договірною оплатою праці (запис №3);

- 28.08.1985 звільнена за власним бажанням (запис №4);

- 01.09.1985 зарахована студентом денного відділення Дніпропетровського гірничого інституту;

- 18.08.1987 року відрахована по переводу в Донецький політехнічний інститут;

- 01.09.1987 року зарахована на 3 курс Дніпропетровського гірничого інституту;

- 31.07.1990 року відрахована;

Добропільський завод залізобетонних напірних труб:

- 24.12.1990 прийнята в.о. інженера по електрообладнанню та матеріалам;

- 15.09.1997 звільнена за скороченням штату;

Добропільський міський центр зайнятості:

- 16.12.1997 призначена допомога по безробіттю відповідно до п. 1б ст. 26 Закону України Про зайнятість населення»;

- 15.09.1998 припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 1б ст. 26 Закону України Про зайнятість населення».

Так, відповідно до спірного рішення про відмову в призначенні пенсії, позивачу не зараховано періоди роботи з 24.10.1983 по 28.08.1985 (при цьому вказано, що період роботи зараховано з 24.01.1984 по 28.08.1985), оскільки у графі 4 розділу «На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» наявне виправлення місяця в даті прийняття, порушені вимоги п. 2.3, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 та період безробіття з 16.12.1997 року по 15.09.1998 року оскільки відсутній наказ про початок виплати допомоги та відсутня печатка при записі на припинення виплати допомоги по безробіттю.

При цьому, згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) період роботи з 24.01.1984 по 28.08.1985 зараховано до страхового стажу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (у редакції чинній на час роботи позивача), (надалі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно п. 2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи проводяться арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо працівник прийнятий на роботу 5 січня 1984 р в графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 г.) записується: "1984.05.01", в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984".

Записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з п. 2.10 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.12 Інструкції № 162 визначено, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виробляються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) І з посиланням на номер і дату цих документів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції №162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13 Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Відповідно до пункту 2.25 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням таких правил: у графі 1 проставляється порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 вказується на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.26 Інструкції №162).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1 Інструкції № 162).

Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (надалі також -Інструкція №58, в редакції, чинній у періоди роботи позивача).

Так, згідно з пунктом 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4.Інструкції №58).

Відповідно до підпункту «е» пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів у трудових книжках через не зазначення роботодавцем позивача повного переліку відомостей передбачених Інструкціями № 162 та № 58 , при цьому належність трудових книжок позивачу відповідачем під сумнів не ставиться.

Суд наголошує, що однією з підстав для призначення пенсії по інвалідності є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019.

Поряд з цим, в постанові Верховного Суд від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 суд касаційної інстанції підтримав висновок, згідно якого, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що записи трудових книжок, якими посвідчено страховий стаж позивача в спірні періоди роботи не містять виправлень та не є такими, з яких неможливо встановити факт належності трудових книжок позивачу та роботи позивача на відповідних посадах, у відповідних підприємствах, в зазначні в трудовій книжці періоди часу, отже, доводи відповідача, що виявлені ним недоліки трудової книжки є підставою для неврахування зазначених в ній періодів роботи до страхового стажу позивача, суд відхиляє як безпідставні.

Водночас, у випадку недостатності наданих документів, або необхідності надання додаткових документів відповідач мав скористатись своїм правом на витребування таких документів у роботодавця позивача відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, чи запропонувати позивачу надати такі документи відповідно до абз. 4 п. 1,8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, чого відповідачем зроблено не було.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 №227/516/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

На підставі встановлених судом обставин, вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правових висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань, викладена в оскаржуваному рішенні, є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та/або положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві, покладаючи на нього надмірний тягар негативних наслідків спірних правовідносин за відсутності його вини, з таких підстав.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.10.1983 року по 23.01.1984 та періоду безробіття з 16.12.1997 по 15.09.1998 відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 01.04.1984 є протиправними, і як наслідок, рішення відповідача є протиправним.

При цьому, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.01.1984 року по 28.08.1985 року суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі спірного рішення та розрахунку стажу, вказаний період зарахований до страхового стажу позивача.

Стосовно позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 3-х років.

Відповідно до пункту "ж" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно пункту 11 вказаного Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3- річного віку мати не працювала.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , виданим 11.11.1991 підтверджено те, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.

При цьому, як вбачається з трудової книжки позивача, вона працювала в період з 03.11.1991 по 03.11.1994 (з часу народження дитини до досягнення дитиною віку трьох років), та цей період, згідно із спірним рішенням та розрахунком стажу, зарахований до страхового стажу.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено подвійне зарахування періоду догляду за дитиною.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вони вчинені без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без дотримання принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Протилежне відповідачем не доведено, доводи відповідача спростовано доказами наявними в матеріалах адміністративної справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії позивачу та необхідності його скасування.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №63 від 03.07.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2023 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 24.10.1983 по 23.01.1984 та період безробіття з 16.12.1997 по 15.09.1998.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією від 04.08.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Проте, оскільки позов подано через систему Електронний суд, належний розмір судового збору за подання даного позову складає 858,88 грн. (1073,60 *0,8).

При цьому, ураховуючи, що рішення відповідача визнано судом протиправним та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, суд вважає, що судовий збір у розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та скасувати Рішення 63 від 03.07.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, вул.28 Армії, б. 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 26.06.2023 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 24.10.1983 по 23.01.1984 та періоду безробіття з 16.12.1997 по 15.09.1998.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, вул. 28 Армії, б. 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв