Справа № 420/8314/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8314/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій представник позивачки просить суд:

прийняти позовну заяву та розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 14.02.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019, 2020, 2021 роки;

стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 1073, 60 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа № 420/8314/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2020 року позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14 лютого 2023 року позивачка подала до ГУ ПФУ в Одеській області заяву, в якій просила перерахувати пенсію як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 рр., а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 р. Однак, пенсійним органом у задоволенні заяви про перерахунок пенсії протиправно було відмовлено.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позовну заяву зазначив, що з 04 серпня 2020 року за заявою позивачки та долученими документами ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком при страховому стажі 33 років 5 місяців (стаж враховано по 30.06.2020), середньомісячній заробітній платі 7763,17 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 30.06.2020 за даними персоніфікованого обліку із застосуванням середньої заробітної плати за 2017-2019 роки.

Поряд з цим, представник відповідача звертала увагу, що позивачці на підставі рішення пенсійного органу та за поданою заявою було здійснено перерахунок пенсії за нормами ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058, за яким страховий стаж склав 35 років 7 місяців (стаж враховано по 31.08.2022), середньомісячній заробітній платі 12822,74 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 31.08.2022 за даними персоніфікованого обліку.

Відповідач наголошував, що відповідно до частини 4 статті 42 Закону, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати, з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Крім того, представник ГУ ПФУ в Одеській області зазначила, що стягнення судових витрат призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, тому просила в цій частині відмовити також.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 2020 року (пенсія за віком).

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 76, 77).

08 травня 2020 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності із застосуванням середнього заробітку за 2017-2019 роки (а.с. 53-57).

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перехід на інший вид пенсії (а.с. 92).

10 серпня 2020 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з уточненням даних в ЕПС із застосуванням середнього заробітку за 2017-2019 роки (а.с. 58-62).

19 серпня 2020 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з уточненням показників середньої ЗП та НГ (міс.), (масовий) із застосуванням середнього заробітку за 2017-2019 роки (а.с. 63-67).

23 червня 2021 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку встановлення доплати 100 грн. (а.с. 68).

22 лютого 2022 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з індексацією заробітку (масовий) із застосуванням середнього заробітку за 2017-2019 роки (а.с. 69).

27 січня 2023 року Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення № 46 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з уточненням даних в ЕПС із застосуванням середнього заробітку за 2017-2019 роки (а.с. 70-74).

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 9, 10).

Листом від 01 березня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області проінформувало позивачку, що згідно заяви від 08.09.2020 року за нормами ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058 проведено перерахунок пенсії за нормами діючого законодавства. Пенсію обчислено при страховому стажі 35 років 7 місяців (стаж враховано по 31.08.2022), середньомісячній заробітній платі 12822,74 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 31.08.2022 за даними персоніфікованого обліку. Перерахунок проведено вірно (а.с. 16).

Не погоджуючись із такими діями, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз вищенаведених нормативних положень дозволяє суду зробити висновок, що у разі переведення пенсіонера з одного виду пенсії на інший показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 08 травня 2020 року було призначено пенсію по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки. В подальшому на підставі заяви позивачки пенсійним органом прийнято рішення про переведення позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та при розрахунку пенсійної виплати показник середньої заробітної плати залишився незмінним, застосовано показник за 2017-2019 роки.

Враховуючи те, що у даному випадку переведення позивачки з одного виду пенсії на інший відбулося на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд погоджується із доводами відповідача, що показник середньої заробітної плати не повинен змінюватися, а врахуванню підлягає той показник, який був застосований при первісному призначенні пенсії. При цьому, як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи, відповідачем після переведення позивачки на пенсію за віком неодноразово здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням вимог пенсійного законодавства, в тому числі й відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV.

Суд критично оцінює доводи представника позивачки, що відповідачем при обрахунку пенсії застосовується показник середньої заробітної плати за 2014-2016 року, оскільки матеріалами справи підтверджено, що такий розрахунок відбувається з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки.

Крім того, суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 року (справа №211/1898/17) та 10.07.2018 року (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, правові позиції сторін, нормативне регулювання спірних правовідносин, суд робить висновок, що правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що покладений на суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивачку від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у зв`язку із невідповідністю вимог чинному законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судові витрати, понесені позивачку, розподілу не підлягають та покладаються на позивачку.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул.Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.