Справа № 520/19931/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 р. № 520/19931/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Дмитра Лубінця (м. Київ, вул. Інститутська, 21/8) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2023 ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Дмитра Лубінця (далі-відповідач), в якому позивач просила: визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді за результатами перевірки та інформацією по суті прийнятих рішень у визначений законом термін та щодо не складення і не направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 , відносно звернення, направленого ОСОБА_1 в установленому законом порядку на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 15.05.2023; зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надати ОСОБА_1 обґрунтовану письмову відповідь на її звернення від 15.05.2023 з результатами перевірки та інформацією по суті прийнятих рішень відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України та вирішити питання про складення та направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 за обмеження (у часі та об`ємі) доступу до персональних даних ОСОБА_1 , що містяться в її особовій справі, розпорядником якої є зазначена Конкурсна комісія.

В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність відповідача щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією по суті прийнятих рішень у визначений законом термін та щодо не складення і не направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 , відносно звернення, направленого ОСОБА_1 в установленому законом порядку на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 15.05.2023 є протиправною.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.01.2023 позивачкою, як кандидаткою у члени ВККСУ було надіслано до Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України запит з проханням повідомити джерело інформації, яке б достовірно підтверджувало, що зазначена у її декларації вартість транспортних засобів, які перебувають у власності її чоловіка, нижче за ринкову.

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що на вказаний запит відповідної інформації вона не отримала, при цьому у листі від 18.01.2023, який було надіслано як відповідь за підписом голови Конкурсної комісії ОСОБА_2, з посиланням положення статті 95-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повідомлено, що зазначена інформація отримана від громадських організацій, які слідкують за конкурсом на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Однак, позивач зазначає, що ані джерела отриманої інформації, ані самої інформації їй надано не було, що фактично, на думку позивачки, є відмовою у доступі до такої інформації, призвело до порушення її права на доступ до своїх персональних даних та ознайомлення із інформацією про себе, що знаходиться у матеріалах особової справи.

Також, 12.04.2023 позивачкою до Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Конкурсної комісії) надіслано електронний запит, підписаний кваліфікованим електронним підписом позивача (далі - КЕП), про доступ до персональних даних, яким заявник просила: у відповідності до статті 23 Закону України «Про інформацію» та статей 8, 16 Закону України «Про захист персональних даних» надати доступ до її персональних даних та ознайомити із інформацією про неї, що знаходиться у матеріалах особової справи включно з листуванням, яка зібрана Конкурсною комісією з добору кандидатів на посади членів ВККСУ під час проведення конкурсного відбору, у повному обсязі, включаючи джерела отриманої інформації (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»).

Як зазначає позивач, у відповідь 20.04.2023 позивачці надано можливість ознайомлення з матеріалами лише в електронній формі дистанційно, але, як з`ясувалося пізніше, не в повному обсязі.

20.04.2023 отримавши листа голови Конкурсної комісії ОСОБА_2 від 19.04.2023, в якому зазначається про повторне надання доступу до інформації, зібраної щодо позивача у процесі конкурсу з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, позивачка з`ясувала, що таке твердження не відповідає дійсності, оскільки інформація їй була надана в електронному вигляді лише вибірково.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що під час ознайомлення з матеріалами вона звернула увагу на електронне звернення ГО ВО «Автомайдан» за КЕП К.Т. Бутко від 01.03.2023, якого у січні 2023 року, під час первісного ознайомлення з матеріалами, ще не існувало. У вказаному зверненні серед іншого зазначено про первісне звернення ГО ВО «Автомайдан» надійшло до Конкурсної комісії 07.09.2022 через її офіційну електронну скриньку. Однак ані у січні 2022 року, ані на запит від 12.04.2023 доступу до звернення ГО ВО «Автомайдан» від 07.09.2022, як вказує позивач, їй не надано, воно було відсутнім у наданих для ознайомлення матеріалах. Відсутні і будь-які інші звернення громадських організацій, фізичних та юридичних осіб, якими б надсилалась інформація щодо позивача до Конкурсної комісії, на існування яких йде посилання у листі Конкурсної комісії від 18.01.2023.

Беручи до уваги, що у листі Конкурсної комісії від 19.04.2023 голова цієї комісії наголошує, що Конкурсна комісія вважає своїм обов`язком зробити все можливе, щоб провести конкурс на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на засадах неупередженості, прозорості, професійності, незалежності та доброчесності, позивачка зазначила, що закликала його дотриматися вказаних принципів та припинити дії з приховання зібраної відносно неї інформації. Також, позивач вважає, що інформація, зібрана про неї, за вимогою Закону України «Про захист персональних даних» повинна бути надана не пізніше 30 днів з дня отримання запиту, а через 10 робочих днів з дня отримання запиту вона повинна бути повідомлена про задоволення чи відмову у задоволенні запиту.

Повідомленням ВРП від 27.04.2023 № 3669/0/9-23 зазначено, що запит ОСОБА_1 , який одночасно з Конкурсною комісією був надісланий і до ВРП, направлено до зазначеної комісії.

15.05.2023 позивачкою надіслано електронне звернення, підписане КЕП, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини Лубінцю Д.В. (зареєстроване 17.05.2023), оскільки, як посилається позивач, станом на час такого звернення вимоги частини 5 статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» їй до відома не доведено, що запит буде задоволено або відповідні персональні дані не підлягають наданню, із зазначенням підстави, визначеної у відповідному нормативно-правовому акті. При цьому даний спеціальний закон не містить обмежень у кількості подання запитів, особливо, уточнених, якщо на попередні запити зібрана про позивача Конкурсною комісією інформація (та її джерела) для ознайомлення у повному обсязі не надані. Тому, позивач вказувала на те, що такий запит не може бути залишено без розгляду та/або повернуто запитувачу.

На думку позивачки, не виконання головою Конкурсної комісії ОСОБА_2 вищезазначених вимог закону є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 212-3 КУпАП. У зверненні ОСОБА_1 підкреслила, що обмежена у доступі до звернень громадських організацій, якими надсилалась інформація щодо неї до Конкурсної комісії під час проведення конкурсу, а саме - у період до дати її співбесіди включно, яка транслювалась 14.02.2023 у прямому ефірі. Також відбулось фактичне відстрочення доступу до зібраної про неї інформації, зазначеній у прохальній частині запиту від 24.04.2023 (як і за попередніми запитами, оскільки вони передбачали надання доступу до інформації у повному обсязі), на необмежений термін.

Крім того, як зазначила позивач у позовній заяві, 15.06.2023 о 09:49 на свою електронну скриньку вона отримала електронний файл формату .pdf - листа з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливим сканованим підписом голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 від 14.06.2023 № 1- 14/06/2023, без кваліфікованого електронного підпису, що, на думку ОСОБА_1 , є порушенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», згідно з частиною 2 статті 6 якого накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. ОСОБА_1 посилається на те, що оскільки електронного підпису не накладено, створення електронного документу з назвою SC_Letter_Pertsova Request_06-14-2023, на її думку, не завершено. Отже, це - не електронний документ, як зазначає позивач, у розумінні приписів зазначеного закону.

15.06.2023 ОСОБА_1 . Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини Лубінцю Д.В. надіслано клопотання, підписане КЕП, яким позивач зазначила, що посилання в листі від 14.06.2023 на те, що доступ до всієї інформації щодо неї, як кандидата на посаду члена ВККСУ, яка зібрана у процесі конкурсу, неодноразово був наданий, не відповідає дійсності. У файлах формату PDF із назвою «Конкурсна комісія з добору членів ВККС_ОСОБА_1 », а також « SC_Annex_3_CSO_Information_Note_UKR_ОСОБА_1 », запитувана інформація відсутня, а голова Конкурсної комісії намагається ввести Уповноваженого в оману. Отже, як зазначає позивачка, станом на 15.06.2023 електронного документа - відповіді на її запит від 15.05.2023, підписаного КЕП, не існує, що, на думку позивача, є порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних» з боку голови Конкурсної комісії ОСОБА_2

Клопотанням позивач просила:

1. Вжити заходів до відновлення порушених прав на доступ до запитуваної інформації, що знаходиться у матеріалах особової справи (включно з листуванням), яка зібрана Конкурсною комісією з добору кандидатів на посади членів ВККСУ під час проведення конкурсного відбору, у повному обсязі, включаючи джерела отриманої інформації, зокрема (але не виключно), до електронного звернення ГО ВО «Автомайдан» від 07.09.2022 - доказів отримання такого звернення на електронну скриньку Конкурсної комісії, - інформації, з якої електронної скриньки надійшло таке звернення;

2. Скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 за обмеження доступу до зібраної про позивачку інформації (як у часі, так і в об`ємі) та направити його за місцем вчинення адміністративного правопорушення (адресою Конкурсної комісії - вул. Генерала Шаповала 9, Київ, 03109), тобто до Солом`янського районного суду міста Києва.

29.06.2023 позивачкою Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини Лубінцю Д.В. було надіслано електронний запит, підписаний КЕП, у якому вона зазначила, що станом на 15.06.2023 електронного документа - відповіді на її запит від 15.05.2023, підписаного КЕП, не існує, що є порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних» з боку голови Конкурсної комісії ОСОБА_2

15.06.2023 позивачкою на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лубінця Д.В. було надіслано клопотання, яким позивач звернула увагу на відсутність відповіді голови Конкурсної комісії ОСОБА_2 (не завершено створення електронного документа, як це передбачено частиною 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а саме - відсутній кваліфікований електронний підпис) та інші вищезазначені факти, які мають місце під час здійснення провадження Уповноваженого.

Позивач посилається на те, що станом на 29.06.2023 сплило 45 днів за Законом України «Про звернення громадян» з моменту надіслання на звернення від 15.05.2023 та відповіді Голови комісії ОСОБА_2 ані в електронній формі, яка передбачена Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто з кваліфікованим електронним підписом, ані у будь-який інший спосіб, не надійшло.

Запитом позивач просила: надати інформацію, чи складено в межах провадження Уповноваженого, відкритого за її заявою від 15.05.2023, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ненадання у передбачений законом строк відповіді на запит, а також за обмеження доступу до зібраної про позивача інформації (як у часі, так і в об`ємі) та чи направлено такий протокол за місцем вчинення адміністративного правопорушення (адресою Конкурсної комісії - вул. Генерала Шаповала 9, Київ, 03109), тобто до Солом`янського районного суду міста Києва.

Вважаючи протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією по суті прийнятих рішень у визначений законом термін та щодо не складення і не направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 , відносно звернення, направленого ОСОБА_1 в установленому законом порядку на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 15.05.2023, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організаційне залежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підстави для провадження справ та призначення перевірок Уповноваженим ВРУ передбачені у статті 16 вказаного Закону, відповідно до якої Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує:

1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників;

2) за зверненнями народних депутатів України;

3) за власною ініціативою.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Приписами статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

За приписами статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення передбачена статтею 212-3 КУпАП.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про звернення громадян" - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Уповноважений ВРУ здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які він отримує, зокрема за зверненням громадянина України, під час розгляду якого Уповноважений ВРУ наділений повноваженнями щодо відкриття провадження у такій справі та щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за які встановлена статтями 188-39, 188-40, 212-3 КУпАП (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Отже, на відповідача згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" поширюється строк розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян", про який зазначено вище.

Спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого ВРУ, які б відрізнялись від визначених у Законі України "Про звернення громадян", положення статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" не містять.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2022 у справі № 160/11446/21.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є питання допущення, на думку позивача, протиправної бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією по суті прийнятих рішень у визначений законом термін та щодо не складення і не направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2, відносно звернення, направленого ОСОБА_1 в установленому законом порядку на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 15.05.2023.

Як кореспондується зі статті 3 Закону України «Про звернення громадян», під поняттям звернення громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Отже вказана норма розмежовує види таких звернень, у зв`язку з чим необхідно дослідити питання правової природи звернення позивача в контексті висловленого у ньому порушенні законних прав позивача.

Як встановлено судом, до Секретаріату Уповноваженого надійшло звернення ОСОБА_1 від 15.05.2023, в якому вона просила відповідача: організувати перевірку інформації і фактів про порушення її прав, викладених у цьому зверненні, та відкрити провадження Уповноваженого у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина. Вжити заходів до відновлення порушених прав на доступ до запитуваної інформації, що знаходиться у матеріалах особової справи заявниці (включно з листуванням), яка зібрана Конкурсною комісією з добору кандидатів на посади членів ВККСУ під час проведення конкурсного відбору, у повному обсязі, включаючи джерела отриманої інформації, зокрема (але не виключно), до: електронного звернення ГО ВО «Автомайдан» від 07.09.2022; доказів отримання такого звернення на електронну скриньку Конкурсної комісії; інформації, з якої електронної скриньки надійшло таке звернення; будь-яких інших звернень громадських організацій, фізичних та юридичних осіб, якими до Конкурсної комісії надсилалась інформація щодо мене, за весь час проведення конкурсу. В межах провадження Уповноваженого встановити причини приховання електронного звернення ГО ВО «Автомайдан» від 07.09.2022, якщо таке існувало та існує, від ознайомлення з ним, як у січні 2023 року, так і за останнім запитом до теперішнього часу. Прийняти рішення за цим зверненням у місячний строк, передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», зібравши докази про порушення прав заявниці в межах повноважень, наданих статтею 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статті 212-3 КУпАП, стосовно голови Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2 за обмеження мого доступу до зібраної про ОСОБА_1 інформації (як у часі, так і в об`ємі) та направити його за місцем вчинення адміністративного правопорушення (адресою Конкурсної комісії - вул. Генерала Шаповала 9, Київ, 03109), тобто до Солом`янського районного суду міста Києва.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_1 є скаргою в розумінні Закону України «Про звернення громадян» та водночас- заявою про здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, порядок вирішення якої унормований Положенням про порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина, затвердженого наказом Уповноваженого від 10.03.2023 № 30.15/23 (далі -Положення № 30.15/23).

У відповідності до пункту 1.3 Положення № 30.15/23 провадження Уповноваженого - це сукупність ужитих заходів, які застосовуються з метою забезпечення здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захисту прав кожного на території України і в межах її юрисдикції, запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Відповідачем у відповідності до вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян» розглянуто заяву позивача від 15.05.2023 та листом від 22.05.2023 №28257.4/П-15267.3/23/45.2 повідомлено позивача, що на підставі статей 13, 17 та 22 Закону України «Про уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», а також статті 23 Закону України «Про захист персональних даних» відкрито провадження та вживаються заходи, спрямовані на з`ясування обставин, викладених у зверненні. Повідомлено, що провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина здійснюється відповідно до Положення про порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина, затвердженого наказом Уповноваженого від 10.03.2023 № 30.15/23. Про подальший хід провадження та вжиті заходи заявницю буде повідомлено додатково. У разі незгоди наданою відповіддю роз`яснено право оскаржити її у порядку, визначеному статтею 16 Закону України «Про звернення громадян».

15.06.2023 ОСОБА_1 повідомила Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини Лубінцю Д.В. про те, що станом на 15.06.2023 електронного документа - відповіді від голови Конкурсної комісії ОСОБА_2 на її запит від 15.05.2023, підписаного КЕП, не існує, що є порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Зі зверненні від 15.06.2023 убачається, що Конкурсною комісією надано відповідь у листі від 14.06.2023 № 1-14/06/2023.

У відповіді Конкурсної комісії від 14.06.2023 № 1-14/06/2023 заявницю прінформовано, що їй неодноразово були надіслані електронні листи для надання доступу до інформації, зібраної щодо заявника у процесі конкурсу. Для перегляду інформації необхідно здійснити верифікацію.

У листі Конкурсної комісії також зазначено, що вся інформація щодо заявника, яка надсилалась громадськими організаціями, фізичними та юридичними особами Конкурсній комісії за весь час проведення конкурсу, також міститься у папці, доступ до якої заявнику був неодноразово наданий.

Крім того, у листі від 14.06.2023 № 1-14/06/2023 звернуто увагу ОСОБА_1 на те, що серед інформації, до якої заявником отримано доступ, зокрема, є файли, надіслані електронною поштою громадськими організаціями.

У листі від 15.06.2023 позивач висловила незгоду з відповіддю Конкурсної комісії, пославшись на те, що за покликанням, доступ до якого відповідно до отриманої відповіді Конкурсної комісії неодноразово надавався, відсутні запитувані заявником документу, тому вважаєте, що запитувана інформація надана не у повному обсязі.

21.06.2023 Секретаріат Уповноваженого повідомив ОСОБА_1 листом за №34023.4/П-18310.3/23/45.2 про те, що звернення від 15.06.2023 долучено до матеріалів аналогічного звернення від 15.05.2023, за яким триває провадження.

Уповноважена особа цим же листом повідомив, що подальший розгляд звернень здійснюється у порядку, передбаченому Положенням № 30.15/23, відповідно, строки та механізм здійснення провадження Уповноваженого у справах про порушення прав людини і громадянина визначені y цьому Положенні.

Під час провадження Уповноваженого відповідні заходи, зокрема дії чи рішення, вчиняються у розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання дій та прийняття рішень виходячи з конкретних фактів та обставин, складності та обсягу, специфіки заходів, які необхідно здійснити в рамках провадження для проведення перевірки за додержанням, запобіганню порушенням або сприянню поновленню прав і свобод людини і громадянина.

Так, судом встановлено, що у рамках провадження до Конкурсної комісії направлялись листи Секретаріату Уповноваженого щодо надання запитуваної заявницею інформації, яка її стосується.

Листом від 05.07.2023 № 36532.4/П-15267.3/23/45.2 позивача проінформовано про результати провадження Уповноваженого.

Так, заявниці повідомлено, зокрема, про прийняте рішення щодо відкриття провадження за її зверненням.

Разом з цим також роз`яснено, що межі повноважень та спосіб, у який має право діяти Уповноважений, визначені Конституцією України та Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статтею 4 якого передбачено, що діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Уповноважений здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина. При цьому на Уповноваженого не покладено слідчих чи розшукових функцій. Пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, не належить до компетенції Уповноваженого. Статтею 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з частиною першою статті 477 КПК України кримінальне провадження за статтею 182 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення. У випадку, якщо заявник вважаєте, що Конкурсною комісією стосовно неї було вчинено кримінальне правопорушення, відповідачем роз`яснено право звернутись із відповідною заявою до органів досудового розслідування.

Також повідомлено, що зі звернень убачається, що між заявником та Конкурсною комісією існують спірні правовідносини, пов`язані з обсягом надання запитуваної інформації та документів.

Зазначено, що згідно зі статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

Щодо прохання притягнути голову Конкурсної комісії до відповідальності, передбаченої статтею 212-3 КУпАП відповідач повідомив у листі, що положення цієї статті застосовуються у разі порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Водночас, за висновками Уповноваженої особи, запитувана інформація стосувалась особисто заявниці. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» його дія не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Питання обробки персональних даних та порядок доступу до інформації про себе (доступу до своїх персональних даних) регулюється Законом України «Про захист персональних даних».

Отже, з огляду на викладене, відповідачем у відповідь на звернення позивача зазначено, що відповідно до статей 11 та 21 Закону України «Про інформацію», статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 запитувана заявницею у Конкурсної комісії інформація відноситься до конфіденційної інформації про фізичну особу (персональних даних), тобто відомостей чи сукупності відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Зважаючи на викладене, відповідач дійшов висновку про відсутність правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 КУпАП відсутні.

Беручи до уваги викладене, а також межі компетенції Уповноваженого, правові підстави для вжиття додаткових заходів реагування, передбачених законами України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та «Про захист персональних даних», за зверненнями позивача відсутні, провадження завершено.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не допущена протиправна бездіяльність, відповідь в частині, що охоплюється дією Закону України «Про звернення громадян», надана у строки, передбачені цим законом, є повною та обґрунтованою.

Крім того, здійснюючи провадження, Уповноважена особа також не допустив порушень строків та процедури розгляду звернення ОСОБА_1 .

Так, відповідач дотримався вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян», відкривши у місячний строк з моменту отримання звернення позивача від 15.05.2023 провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, що підтверджується Службовою запискою «Про відкриття провадження за зверненням ОСОБА_1 » від 22.05.2023 № 45.2/10022-23.

Про відкриття провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина позивача було поінформовано листом від 22.05.2023 № 28257.4/П-15267.3/23/45.2.

Таким чином, відповідь на лист позивача від 15.05.2023 відповідачем було надано 22.05.2023 листом № 28257.4/П-15267.3/23/45.2 (у межах строків, визначених статтею 20 Закону України «Про звернення громадян»).

Листом від 05.07.2023 № 36532.4/П-15267.3/23/45.2 позивачу надано додаткову відповідь за результатами розгляду звернення від 15.05.2023 в рамках проведення відкритого провадження про порушення прав і свобод людини і громадянина, строк проведення якого ані Законом України «Про звернення громадян», ані Законом України «Про уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» не визначено.

Ураховуючи викладене, відповідачем відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статті 20 Закону України «Про звернення громадян» та статті 40 Конституції України розглянуто звернення позивача від 15.05.2023, в межах місячного строку відкрито провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, про що листом від 22.05.2023 №28257.4/1-15267.3/23/45.2 повідомлено позивача.

Варто зауважити, що Уповноважений ВРУ при розгляді звернення наділений окресленим у статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" переліком повноважень, а саме:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Отже, прийняття відповідачем одного із визначеного статтею 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" рішення при розгляді звернення є таким, що розглянуте відповідачем у межах строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

Аналізуючи приписи статті 15 Закону України «Про звернення громадян», суд зазначає, що суб`єкт, якому адресовано звернення, зобов`язаний, зокрема, перевіряти викладені в зверненнях факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду звернення.

Отже, не будь-яка відповідь на звернення може свідчити про розгляд такого звернення в розумінні Закону України «Про звернення громадян», оскільки його розгляд (як результат діяльності суб`єкта, якому адресовано звернення) повинен відповідати статті 15 цього Закону.

При цьому, враховуючи повноваження, якими наділений Уповноважений ВРУ у взаємозв`язку з приписами Закону України «Про звернення громадян», суд прийшов до висновку, що одне з визначених у статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" рішень при розгляді звернення повинно бути прийнято Уповноваженим ВРУ в межах строку, встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Що ж стосується строків проведення відкритого провадження, то суд ще раз акцентує увагу на тому, що цей строк ані Законом України «Про звернення громадян», ані Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», не визначено.

Суд зазначає, що незгода позивачки зі змістом відповіді на її звернення не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений.

За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на звернення позивача від 15.05.2023, є повною.

При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №342/157/17.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У силу частин 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Гарантоване у статті 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоплюваних законом інтересів саме цим відповідачем, зокрема наявністю у особи, яка звернулась з позовом суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Позивачем не надано доказів реального порушення своїх прав та інтересів, а лише висловлено незгоду зі змістом відповіді на лист позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вирішити питання про складення та направлення до компетентного суду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 212-3 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічного висновку ВС КАС дійшов у постанові від 15.08.2019 у справі №513/943/16-а.

Відтак наділення суб`єкта правом на складення протоколу про адміністративне правопорушення є надання йому таким чином права адміністративного розсуду, що виключає можливість зобов`язання судом такого суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту.

Судом встановлено та зазначено вище, що скарга позивача, розглянута Уповноваженою особою в порядку здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина та за результатами її розгляду ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для притягнення голови Конкурсної комісії до відповідальності.

Таким чином, у цих правовідносинах відповідачем не допущено протиправної бездіяльності, а прийнято рішення у межах процедури здійснення провадження.

З приводу клопотання позивача постановити окрему ухвалу стосовно умисного невиконання Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини Дмитром Лубінцем ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 по справі № 520/19931/23 в частині обов`язку у строк для подання відзиву надати суду засвідчені належним чином копії матеріалів провадження, відкритого за зверненням ОСОБА_1 від 15.05.2023, та надати суду усі матеріали, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позо; визначити окремою ухвалою ГСУ ДБР строк - 24 години з моменту отримання копії ухвали для визначення слідчого та внесення відомостей за окремою ухвалою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України) та 24 години з моменту внесення відомостей до ЄРДР для надання суду відповіді про вжиті заходи, у тому числі витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження (також у відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України), суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити (службова недбалість, зловживання владою тощо).

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону.

Судом встановлено, що на виконання ухвали судді від 31.07.2023 та ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 відповідачем до суду було надано відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені, разом із копіями матеріалів провадження, відкритого за зверненням ОСОБА_1 від 15.05.2023.

Таким чином, оскільки судом під час розгляду справи не встановлено порушень відповідачем закону, які не охоплюються предметом спору та не усунені при вирішенні справи по суті, то у суду відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.

Керуючись статями 14, 243-246, 293, 295 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Дмитра Лубінця (м. Київ, вул. Інститутська, 21/8) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко