Справа № 400/7007/23
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 р. № 400/7007/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Бульби Н.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання незаконним та скасування наказу; поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про скасування наказу, поновлення на службі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину, тобто дезертував;

- поновити ОСОБА_1 на посаді такелажника взводу підвезення боєприпасів автомобільної роти підвезення боєкомплекту батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.05.2023 до дати ухвалення судового рішення.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що з квітня 2023 року до 12.05.2023 перебував на лікуванні, але у зв`язку з погіршенням стану здоров`я подав рапорт про продовження лікарняного. У відповідь на такий рапорт відповідач листом від 26.05.2023 повідомив позивача, що останній з 13.05.2023 вважається таким, що самовільно залишив ВЧ, проте копію такого наказу позивачу надано не було.

Ухвалою від 16.06.2023 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Заперечень від сторін щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надходило.

Відповідач 18.07.2023 надав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача мотивовані тим, що позивач з рапортом про продовження лікарняного чи відпустки у зв`язку з перебуванням на лікуванні до відповідача не звертався, жодних доказів на підтвердження перебування позивача на лікуванні з 13.05.2023 позивачем не надано. Як встановлено службовим розслідуванням позивач не прибув у визначений термін зі стаціонарного лікування після виписки до району виконання бойового завдання в н.п. Добропілля, Донецька область. Причини неприбуття командирам підрозділу позивачем повідомлені не були.

Окрім того, як повідомив відповідач, позивач не звільнений з військової служби із виключенням із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом заявлення вимог про поновлення його на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.05.2023 до дати ухвалення судового рішення, є неналежним за даних обставин.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем, військове звання молодший сержант, посада такелажник взводу забезпечення автомобільної роти підвозу боєприпасів батальйону логістики ВЧ НОМЕР_1 .

18.04.2022 позивач був призваний на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 .

05.04.2023 позивачу була надана відпустка на 30 календарних днів згідно з рекомендацією ВЛК №1689 від 03.04.2023. Вказана обставина підтверджується витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.04.2023 №95.

З 14.04.2023 по 12.05.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП Миколаївська обласна клінічна лікарня». На підтвердження цієї обставини позивачем надано копію довідки від 11.05.2023 №7988, копію виписки №4399/394 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

13.05.2023 позивач не прибув до району виконання бойового завдання, про причини неприбуття командування ВЧ не повідомив.

Жодних доказів на підтвердження повідомлення ВЧ НОМЕР_1 про неможливість прибути з 13.05.2023 до місця розташування ВЧ НОМЕР_1 або про звернення з рапортами про необхідність продовжити відпустку для продовження лікування позивачем до суду не надано.

Натомість позивачем до позовної заяви додано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 5211/792 щодо його перебування у стаціонарі КНП «Миколаївський обласний центр онкології» з 23.05.2023 по 02.06.2023.

Як вказує позивач, 15.05.2023 ним був поданий рапорт про продовження лікарняного. Доказів цього суду не надано.

26.05.2023 відповідачем була надана відповідь на вказаний рапорт позивача. Копія листа знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач повідомив позивача, що останній з 13.05.2023 вважається таким, що здійснив дезертирство.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2023 №133 молодший сержант за призовом ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у відпустці по хворобі, був госпіталізований до КНП «Миколаївська обласна лікарня», м. Миколаїв, на лікування з 14.04.2023.

13.05.2023 ОСОБА_1 не прибув після лікування до району виконання бойового завдання. У зв`язку з чим вважається таким, що здійснив дезертирство під час дії воєнного стану з 13.05.2023. Відповідно виплату грошового забезпечення припинено з 13.05.2023.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду надані копії:

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.05.2023 №2065 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого був відданий наказ провести службове розслідування за фактом неприбуття після стаціонарного лікування військовослужбовця, молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 ;

- акт службового розслідування;

- наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09.06.2023 № 2214 «Про результати проведення службового розслідування».

За результатами службового розслідування в діях військовослужбовця ОСОБА_1 формально встановлені ознаки скоєння злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, наказом Міністра оборони України №608 від 21.11.2017 "Про затвердження порядку проведення службового розслдування у Збройних Силах України", наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

13.05.2023 від командира автомобільної роти підвозу боєприпасів батальйону логістики ВЧ НОМЕР_1 молодшого лейтенанта В.Томіна надійшов рапорт про необхідність призначення службового розслідування за фактом неповернення позивача зі стаціонарного лікування, без поважної причини, до району виконання бойового завдання у н. п. Добропілля, Донецька область.

На підставі поданого рапорту командиром ВЧ НОМЕР_1 було призначено службове розслідування шляхом видання наказу №2065 від 15.05.2023 відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Всі обставини і факти, встановлені при проведенні службового розслідування підтверджуються рапортом молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , поясненнями сержанта ОСОБА_3 , командира взводу ОСОБА_4 ; актом службового розслідування від 07.06.2023, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 «Про призначення проведення службового розслідування» №2065 від 15.05.2023, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» №2214 від 09.06.2023.

За результатом проведеного службового розслідування встановлено порушення позивачем статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач за встановлених обставин діяв в межах та на підставі чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до відповідача з рапортом про необхідність продовження відпустки у зв`язку з перебуванням на лікуванні з 13.05.2023 чи з інших підстав позивачем до суду не надано.

Окрім того, факт неприбуття з 13.05.2023 до району виконання бойового завдання не заперечується і самим позивачем. Доказів щодо перебування позивача на лікуванні в період з 13.05.2023 чи на підтвердження інших поважних причин неможливості прибути до району виконання бойового завдання позивачем до суду не надано.

Підстави для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину, тобто дезертував, судом не встановлені.

Станом на час розгляду спору по суті позивач є таким, що не виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом поновлення його на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.05.2023 до дати ухвалення судового рішення, є неналежним за даних обставин.

Адже права позивача не могли бути порушені у спосіб, вказаний у позовній заяві.

Таким чином, судом не встановлено обставин порушення законних прав позивача відповідачем.

Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.10.2023.

Суддя Н.О. Бульба