Справа № 333/2545/23
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2545/23
Провадження № 2-а/333/45/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: інспектор 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції Рибицький Станіслав Олександрович про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом про скасування постанови від 26.03.2023 року серії БАВ № 289391, ухваленої інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Рибицьким С.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, як незаконної та закриття справи, судові витрати просив стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.02.2023 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Рибицьким С.О. ухвалено постанову серії БАВ № 289391, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 26.03.2023 року о 14 год. 15 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Козача, рухався зі швидкістю 92 км на годину, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Вказану постанову вважає незаконною, так як вона ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Зазначив, що 26.03.2023 року, він рухався на своєму транспортному засобі KIA Sportage, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Казача в м. Запоріжжі, в потоці машин, де був зупинений працівником поліції. Після зупинки поліцейським, останній пояснив, що він рухався зі швидкістю 92 км на годину та показав ці відомості на приладі «Трукам», з яким він підійшов до нього, тримаючи його в руці. Відповідач пояснив, що буде виносити постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, на що він заявив клопотання про відкладення розгляду справи, так як має бажання на правову допомогу адвоката, якого на автошляху не має фізичної можливості залучити, адвокат знаходиться в м. Мелітополь і він наразі не може до нього додзвонитись, йому потрібно певний час, після чого він буде мати право на участь у розгляді справи. Відповідач вирішив клопотання на місці та відмовив у його задоволенні, мотивуючи тим, що в нього достатньо доказів для ухвалення постанови без участі захисника. Таким чином, відповідач порушив право на захист, тобто вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 59 Конституції України, ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Крім цього, він пояснив відповідачеві, що не визнає вини, так як швидкість руху відповідачем виміряно невірно, оскільки прилад «Трукам» застосовано неправомірно, тримаючи його в руці та махаючи ним, що є наслідком похибки при вимірі швидкості руху, на що відповідач надав відповідь, що законом не передбачено, що працівник поліції не має права визначати швидкості руху з допомогою приладу «Трукам», тримаючи його в руці. Такі дії відповідача вважає протиправними. Вважає, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення безпосередньо на вул. Козача в м. Запоріжжі, тим більше за умови невизнання вини та наявності клопотання про відкладення розгляду справи для залучення захисника. Відповідач мав розглянути справу у приміщенні Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 07.04.2023 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд із викликом сторін.

25.04.2023 року до суду надійшов відзив від представника Департаменту патрульної поліції Назаренка О.М., у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та провести розгляд справи за його відсутності. Відзив вмотивований тим, що відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Вважають, що твердження позивача з приводу того, що прилад «Трукам» не може утримуватись інспектором в руках під час фіксації швидкісного режиму, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, спростовуються наданим свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26754 від 15.12.2022 року, відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та має допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год та + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Тобто, відповідно до вище вказаного свідоцтва про повірку, допустима похибка при вимірюванні швидкості не змінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості відбувається в ручному або автоматичному режимі.

Разом з тим, від Головного управління Національної поліції у Запорізькій області надійшов диск з відеоматеріалами з бодікамери поліцейського стосовно події, яка мала місце 26.03.2023 року в м. Запоріжжі, по вул. Козача, за участю ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений судом своєчасно та належним чином, з матеріалів позовної зачви вбачається, що останній просить про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про част а місце розгляду справи сповіщений судом своєчасно та належним чином, відповідно до наданого відзиву просить провести розгляд справи за його відсутності.

Третя особа у судове засідання не зявивлася, про дач та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причина неявки інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Рибицького С.О. суду невідома.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

26.03.2023 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Рибицьким С.О. винесено постанову серії БАВ №289391, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 12). У постанові зазначено, що 26.03.2023 року о 14 год 15 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Козача, водій керуючи транспортним засобом перевищив швидкість у населеному пункті м. Запоріжжя на 42 км/год, рухався зі швидкістю 92 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC 008387, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху» з наступними змінами.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

На підтвердження правомірності складання постанови відповідачем надано до суду відеозаписи, якими зафіксовано подію та розгляд справи про адміністративне правопорушення. Матеріали відеозаписів вказують на те, що замір швидкості рухомого транспортного засобу здійснено працівником поліції шляхом тримання приладу TruCam в руках.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 вказаного Закону.

Автоматичний режим роботи відповідної техніки визначається постановою від 10.11.2017 року № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», де вказується, що такі технічні засоби (прилади контролю) це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

До того ж, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-, відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності (стаття 1). Це підтверджується Свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки, Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Фото- та відеофіксація є допоміжними функціями приладу «TruCam». До того ж, функція фото- та відеофіксації описана як в методичних рекомендаціях щодо використання, так і в інструкції з використання.

Вказане вище не суперечить та узгоджується зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», в якій вказано, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі. Це підтверджується зокрема офіційним листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів».

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Застосування приладу «TruCam LTI 20/20» та порядок його використання неодноразово оспорювався в судах різних інстанцій. Незважаючи на це, апеляційні суди встановлюють та підтверджують правомірність застосування/використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» поліцейськими.

Такі висновки викладені зокрема у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 року по справі № 522/4183/20, Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі № 753/104/20; Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 року по справі № 219/14834/19; Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі № 404/4550/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі № 425/3444/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 9243/1340/19.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у близько 150-450м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

На відеозаписі, що наданий відповідачем та оглянутий під час розгляду справи, чітко видно транспортний засіб, який перевищив дозволену швидкість руху та яким, як було встановлено та не заперечується позивачем, керував останній (клип № 3689, ІD 0015225).

Тому суд в цій частині доводи позивача не приймає до уваги і вважає, що правопорушення було зафіксовано належним чином.

Одночасно, згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення права на захист, однак, інспектором Управління патрульної поліції у Запорізькій області не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та відмовлено в задоволенні такого клопотання.

Таким чином, суд констатує, що всупереч ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності без забезпечення належних гарантій юридичного захисту.

Варто зазначити, що ненадання інспектором поліції можливості реалізувати право на отримання ефективної правничої допомоги є підставою для скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Аналогічну правову позицію сформульовано Верховним Судом, зокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15.04.2020 року у справі № 524/3644/17 та у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року по справі № 524/9827/16-а.

Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з встановлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про часі місце її розгляду(якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 276 КУпАП, оскільки, аналіз законодавчих норм, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Разом з тим, з урахування вищенаведених норм законодавства, матеріали справи та зміст дослідженого відеозапису не містять доказів того, що при розгляді справи відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором Управління патрульної поліції у Запорізькій області було дотримано процедуру розгляду справи, визначену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме право на правову допомогу, що, в свою чергу, нівелює висновки за результатами такого розгляду та є підставою для скасування оспорюваної постанови.

В справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року в справі № 204/8036/16-а.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 62 Конституції Українизакріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не підтверджується належними доказами, а наведені ним обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При таких обставинах та відсутності у справі доказів, котрі би відповідали критеріям належності та допустимості, слід дійти висновку, що у діях позивача відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, і, як наслідок, про необхідність скасування оскаржуваної постанови із подальшим закриттям провадження у справі про адміністративні правопорушення, на виконання вимог пункту 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, що є обов`язком суду.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання постанови протиправною задоволенню не підлягають, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України визначено перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаний перелік є вичерпним і не передбачає визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправною, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції Рибицький Станіслав Олександрович про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАВ № 289391 від 26.03.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст судового рішення складено 20 липня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик