Справа № 160/12153/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства.
04.08.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді, позивач зазначає, що вона має відповідні записи у трудовій книжці, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.04.2022 року звернулась до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.05.2022 року за № 46 їй відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, свідоцтво про народження дитини, довідка про стаж) загальний страховий стаж складає 24 роки 4 місяці 22 дні, що недостатньо для призначення пенсії. Не враховано до стажу період роботи з 21.03.1998 року по 19.04.2022 року ( виправлення дати наказу на звільнення).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 46 від 02.05.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.04.2022 року, з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року по справі № 160/9825/22 набрало законної сили 06.10.2022 року.

У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.11.2022 року за № 0400-010305-8/116965 зазначено, що згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/9825/22 від 05.09.2022 було зараховано до стажу період роботи з 21.03.1998 по 19.04.2002 рік, загальний страховий стаж складає 28 років 9 місяців 21 день. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування становить 29 років. Враховуючи вищезазначене відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

06.12.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення від 12.12.2022 року № 6, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено, що згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж заявника складає 28 років 6 місяців 9 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки з 15.11.1993р. по 26.05.1994р., оскільки заявниця була прийнята у ОП «Перукарня 73», а запис про переведення завіряє підприємство «Офелія», при цьому історична довідка про перейменування/реорганізацію відсутня; період роботи з 01.01.2004р. по 16.04.2006р., оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про сплату страхових внесків за періоди роботи у ТОВ Темп.

04.01.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення від 11.01.2023 року № 6, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування рішення зазначено, що необхідний страховий стаж становить 29 років. Страховий стаж заявника становить 28 років 7 місяців 25 днів. До загального страхового стажу зараховано всі періоди.

09.02.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та прийнято рішення від 16.02.2023 року № 6, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено, що необхідний страховий стаж становить 29 років. Страховий стаж заявниці 26 років 10 місяців 3 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано період роботи з 15.11.1993 року по 07.08.1995 року, оскільки заявниця була зарахована в ОП «Перукарня 73», а запис про переведення завірено підприємством «Офелія». Довідка про перейменування, реорганізацію відсутня. Не зараховано з 01.03.2017 року по 31.12.2017 року (підприємець внески), оскільки в даних персоніфікованого обліку не зазначено код системи оподаткування.

20.02.2023 року ОСОБА_1 звернулась на урядову «гарячу лінію» з заявою про призначення пенсії.

За розглядом даної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 21.03.2023 року за № 10898-6676/Х-01/8-0400/23 позивачу повідомило, що за результатами розгляду наданих документів для призначення пенсії, на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.05.1982, до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи з 28.10.1992 по 27.12.1992 та з 07.01.1993 по 31.08.1993 підприємствах, які були розташовані на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення 13.03.1992, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991;

період роботи з 15.11.1993 по 07.08.1995 в ОП Перукарня № 73, оскільки запис про переведення завірено печаткою підприємства «Офелія».

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховується до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. Враховуючи зазначене, період провадження підприємницької діяльності з 01.03.2017 по 31.12.2017 зараховано до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування.

Згідно наданих документів та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж складає 26 років 10 місяців 3 дні (зарахований по 30.11.2022).Заява про призначення пенсії за віком від 09.02.2023 була розглянута та прийнято рішення про відмову від 16.02.2023 за №46 через відсутність необхідного страхового стажу.

Позивач, вважаючи, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом від 21.03.2023 року за № 10898-6676/Х-01/8-0400/23, їй відмовлено у призначенні пенсії та таке рішення порушує її право на отримання пенсійних виплат, звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, позивач звернувшись з заявою 29.04.2022 року, у зв`язку з досягненням віку 60 років має право на призначення пенсії за віком за умови наявності страхового стажу не менше 29 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами необхідне лише у випадку її відсутності або відсутності в ній необхідних записів.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, діючим законодавством передбачено, що запис про трудовий стаж у трудовій книжці, яка є основним документом на підтвердження трудового стажу, повинен бути оформлений у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У разі наявності неточних, або неправильних та неповних записів про трудовий стаж, то для підтвердження трудового стажу приймається інший документ, визначений пунктом 3 Порядку №637, або пояснення свідків відповідно до пунктів 17.18 Порядку №637.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Частиною четвертою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Суд звертає увагу, що автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється.

Вказана трудова книжка містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди. Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Водночас суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.

В даному випадку, при зверненні позивача з заявою про призначення пенсії 29.04.2022 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком та обраховано страховий стаж у розмірі 24 роки 4 місяці 22 дні. До страхового стажу не враховано період з 21.03.1998 року по 19.04.2002 рік у зв`язку з виправленням дати наказу про звільнення.

При цьому, періоди з 28.10.1992 року по 27.12.1992 року (2 місяці), з 07.01.1993 року по 31.08.1993 року (7 місяців 25 днів), з 15.11.1993 року по 07.08.1995 року ( 1 рік 8 місяців 24 дні) були зараховані відповідачем до страхового стажу, що підтверджується протоколом форми рс-право, наявним в матеріалах справи, та у сукупності становить 2 роки 6 місяців 19 днів.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року у справі №160/9825/22 відповідачем зараховано до страхового стажу період з 21.03.1998 року по 19.04.2002 року (4 роки 29 днів) та обраховано страховий стаж у розмірі 28 років 9 місяців 21 день.

З протоколу форми рс-право вбачається, що позивачу не було враховано до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 року по 16.04.2006 року та частково не було враховано період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 року (2 роки 8 місяців), що не було відображено відповідачем в рішенні від 02.05.2022 року та у листі щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року.

В подальшому на звернення позивача органами пенсійного фонду України за заявами позивача ухвалювалися рішення, якими було відмовлено у призначенні пенсії за віком, по-різному обраховано страховий стаж позивача та з зазначенням різних підстав для неврахування окремих періодів роботи позивача, неврахування зарахованих раніше періодів до страхового стажу.

Ситуація, що виникла між позивачем та органами пенсійного фонду, якими на підставі одних і тих же документів позивача було по різному обраховано її страховий стаж, не зазначено підстави для неврахування окремих періодів її роботи до страхового стажу, свідчить про застосування як відповідачем так і іншими органами пенсійного фонду різного підходу до обрахування страхового стажу та позбавляє тим самим позивача як правової визначеності з питання її пенсійного забезпечення так і розуміння підстав та періодів, які не було зараховано.

Надаючи оцінку діям відповідача суд звертає увагу, що відповідачем при розгляді заяви від 29.04.2022 року та документів позивача було обраховано страховий стаж у розмірі 24 роки 4 місяці 22 дні.

В подальшу на виконання рішення суду зараховано період з 21.03.1998 року по 19.04.2002 року та страховий стаж став складати 28 років 9 місяців 21 день.

При цьому, позивачу не було враховано до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 року по 16.04.2006 року та частково не було враховано період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 року (2 роки 8 місяців).

В свою чергу, судом встановлено, що позивач 01.09.2002 року була прийнята на посаду перукаря в студію зачіски ТОВ «Темп» на підставі наказу №1 від 01.09.2002 року та звільнена 16.04.2006 року за власним бажанням на підставі наказу №8-к від 16.04.2006 року.

З даного періоду відповідачем було зараховано частину періоду з 01.09.2002 року по 31.12.2003 року (1 рік 4 місяці), а решта періоду з 01.01.2004 року по 16.04.2006 року зарахована до страхового стажу не була.

Також, судом було встановлено, що період з 01.02.2017 року по 29.02.2020 року було включено до страхового стажу лише у розмірі 2 роки 8 місяців.

Позивачем було надано витяг з єдиного реєстру платників єдиного податку по позивачу та лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо сплати нею у період єдиного податку.

Відповідачем не було зазначено підстав неврахування даних періодів до страхового стажу позивача, в той час як вони підтверджені даними трудової книжки, довідкою ГУ ДПС у Дніпропетровській області та витягом є реєстру платників єдиного податку та підлягають обов`язковому зарахуванню до страхового стажу позивача.

Враховуючи обрахований відповідачем стаж позивача на виконання рішення суду у розмірі 28 років 9 місяців та 21 день, стаж роботи який підлягає зарахуванню з 01.01.2004 року по 16.04.2006 року у ТОВ «Темп» та з 01.02.2017 року по 29.02.2020 року (з урахуванням зарахованого періоду 2 роки 8 місяців), позивач має необхідний страховий стаж у розмірі 29 років для призначення їй пенсії за віком, з дня наступного за днем досягнення нею 60 років, а саме з 26.05.2022 року.

При цьому, суд вважає неприпустимим неврахуванням відповідачем періодів, які були ним враховані при розгляді заяви від 29.04.2022 року, а в подальшому перестали ним враховуватись, а саме: з 28.10.1992 року по 27.12.1992 року, з 07.01.1993 року по 31.08.1993 року, з 15.11.1993 року по 07.08.1995 року.

Частинами 1,2,3, статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку, позивач звернулась із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними діями дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та скасувати рішення № 46 від 21.03.2023 року.

Суд зазначає, що рішення від 21.03.2023 року приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у формі листа від 21.03.2023 року № 10898-6676/Х-01/8-0400/23 та безпосереднього впливає на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення її можливості реалізувати належне їй право, а відтак, вказане рішення ( лист № 10898-6676/Х-01/8-0400/23 від 21.03.2023 року) безпосередньо порушує права та інтереси позивача, а не дії щодо відмови у призначенні пенсії.

Також, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у спосіб зазначений позивачем у позовній заяві, оскільки саме призначення пенсії гарантує позивачу відновлення її порушеного права на пенсійне забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом від 21.03.2023 року № 10898-6676/Х-01/8-0400/23 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком, згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.05.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська