Справа № 302/1524/23
Суддя: Пухальський С. В.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1524/23
Провадження № 2-а/302/30/23
Категорія 140
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 смт. Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`я Закарпатської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марина Віктор Георгійович до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому представник просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора рядового поліції 4 роти батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Сербак В. Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6924576 від 02.05.2023 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), винесену відносно ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору, оскільки вважав зазначену постанову винесену з порушенням, так як складена за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного у ній правопорушення, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 10.08.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.08.2023 через засоби поштового зв?язку на адресу суду надійшов відзив на позов, яким відповідач висловив заперечення проти позову, зазначивши, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою було встановлено подію, склад адміністративних правопорушень та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Дії працівника поліції щодо винесення оскаржуваної постанови є законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 37-40).

06.09.2023 через засоби поштового зв?язку на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зауважив, що доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (а.с. 53-57).

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Відповідно до статті 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Положеннями частини 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За змістом статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6924576, винесена 02.05.2023 інспектором рядового поліції 4 роти батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Сербак В. Ю., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 14-15).

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за те, що 02.05.2023 о 11:06 год., він, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E 220 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Сусково М06 754 км рухався зі швидкістю 92 км/год, де дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вже зазначалося вище, статтею 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

За змістом позову та відповіді на відзив, позивач заперечує керування ним в зазначений в оскаржуваній постанові час, автомобілем, вказуючи, що він взагалі не був за кермом, а сидів на передньому пасажирському сидінні. Водієм був не сам позивач, а його близький родич (ідентифікуючу інформацію щодо якого, користуючись правом, гарантованим позивачу статтею 63 Конституції України, позивач не зазначив. При цьому, постанову було винесено не на водія, а на позивача як власника автомобіля.

На підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, відповідачем надано фотознімок, з якого вбачається, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 220 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 в місці з відповідними координатами рухався зі швидкістю 92 км/год (а.с. 41).

При цьому на фотознімку не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля.

Суду не надано також доказів встановлення особи позивача, як водія транспортного засобу, безпосередньо після зупинки автомобіля працівником поліції.

Як вбачається з довідки від 15.08.2023 відео- та фото-файли з портативних відеореєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 02.05.2023 відсутні, оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну згідно пункту 3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 (а.с. 50).

Також, відповідачем всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України не спростовано доводів щодо руху належного позивачу транспортного засобу в момент фіксації швидкості поза межами населеного пункту.

З доданого до відзиву фотознімку вбачається, що автомобіль рухався по автодорозі, що не заперечується.

Разом з тим, відображені в доповненні до фотознімку координати Широта: 48° 32' 12.24" n та Довгота: 22° 54' 57.78" e не відповідають дійсному місцезнаходженню автомобіля в момент фіксації його швидкості приладом TruCAM.

Це підтверджується як схематичним відображенням місця події, наданим суду позивачем разом із позовною заявою (а.с. 16-20), так і самим відповідачем, який в додаток до відзиву також надав роздруківку місця розташування (точки) за наведеними вище координатами (а.с. 42), з якої вбачається, що таке не співпадає з місцезнаходженням автомобіля в момент фіксації його швидкості.

Точка на наданій відповідачем роздруківці карти з координатами 48° 32' 12.24" n 22° 54' 57.78" e, - знаходиться не безпосередньо на місці, де рухався автомобіль, і навіть взагалі не на автодорозі, а північніше (на карті візуально вище).

При цьому, зазначена точка відображає невстановлене місце в межах населеного пункту с. Сусково на карті (лісопосадку, як видно з зображення), що підтверджується інформацією, отриманою за результатами здійснення пошуку на карті (сайт https://www.google.com.ua/maps): координат «48° 32' 12.24" n 22° 54' 57.78" e» та населеного пункту «с. Сусково, Закарпатська область», які дають відповідний результат.

З наведеного випливає, що надані відповідачем та зафіксовані приладом TruCAM координати не відображають фактичне місцезнаходження автомобіля в момент фіксації його швидкості, а вказують на зовсім інше місце (лісопосадку), де даний автомобіль не перебував та де, при цьому, автодорога М06 не проходить.

Також слід зазначити, що вказана точка з координатами 48° 32' 12.24" n 22° 54' 57.78" e (які вказані на листі відповідача) не відповідає й місцезнаходженню самого приладу TruCAM, на що вказує у відзиві відповідач.

Це підтверджується тим, що працівники поліції знаходилися під час його використання безпосередньо на автодорозі М06 (що ними не заперечується й визнається), а не в лісопосадці за 103 метри від дороги, при тому, що фіксація швидкості згідно з доданою до відзиву роздруківкою з приладу TruCAM відбулась на відстані 211 м.

Тому, доводи відповідача у відзиві з цього приводу не відповідають дійсності та спростовуються, а додане схематичне зображення є неналежним доказом.

Водночас, вказана відстань у 211 м співпадає з даними, наведеними позивачем у схематичному відображенні місця події (а.с. 58-61), та підтверджує доводи позивача щодо здійснення замірів швидкості належного йому автомобіля поза межами населеного пункту с. Сусково.

Натомість дійсному місцезнаходженню автомобіля в той момент відповідають координати 485362.6", 229137.5", а місцезнаходженню приладу TruCAM 48.53586", 22.91656". Вказані точки (місця) знаходяться не в межах, а поза межами населеного пункту с. Сусково, що видно з доданих до відповіді на відзив роздруківок з «Google Maps» (а.с. 58-61).

Слід також відзначити, що надана до відзиву роздруківка зі знаком населеного пункту Сусково засвідчена датою 15.08.2023, однак на ній же зазначено дату зйомки червень 2015 року, а не 02.05.2023 і вона не відображає положення вказаного знаку відносно автомобіля в момент фіксації його швидкості.

Тому вказаний документ є також неналежним доказом.

До того ж, даний документ не брався до уваги та не досліджувався при розгляді справи поліцейським, а в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на нього, що також вказує на його недопустимість як доказу, оскільки здобутий вже після розгляду справи по суті та винесення постанови.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн. (а.с. 29).

Виходячи з обґрунтованості позовних вимог, на підставі частини 1 статті 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6924576 від 02.05.2023 за частиною 1 статті 122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 05.10.2023.

Суддя Пухальський С. В.