Справа № 160/15481/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді його рапорту від 05.05.2023 року до вищестоящого командування ВЧ НОМЕР_1 про припинення дії контракту (розірвання контракту) та звільнення його у зв`язку із самостійним вихованням дитини до 18 років, а також у непередані питання про розірвання чинного контракту з ним про проходження військової служби на розгляд "комісії з питань проходження військової служби" ВЧ НОМЕР_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 , яка полягає у ненаданні командуванням ВЧ НОМЕР_2 офіційного рішення (відповіді) на підставі його рапорту від 30.05.2023 року (вх.№ 5338), у незвільнені його з військової служби за сімейними обставинами, у нерозірвані (у неприпиненні достроково) дії контракту "про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу", укладеного з ним 31.07.2020 року;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 з надання попередніх висновків у листі-відповіді від 05.06.2023 року за підписом помічника командира ВЧ НОМЕР_2 про відсутність підстав для звільнення його на підставі рапорту від 30.05.2023 року (вх.№ 5338), як таких що надані без врахування наведених ним в рапорті обставин і долучених до рапорту документів;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 в особі уповноважених осіб (командування) негайно звільнити його з військової служби особового складу Збройних Сил України ВЧ НОМЕР_2 і розірвати (достроково припинити ) з ним контракт "про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу", укладений з ним 31.07.2020 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач є батьком неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на його повному утриманні та проживає разом з ним з березня 2020 року. 31.07.2020 р. між позивачем та ВЧ НОМЕР_3 , НОМЕР_1 був підписаний контракт "про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу". Наказом командуючого Сухопутних військ ЗСУ від 28.04.2023 р. № 396 позивача було звільнено з ВЧ НОМЕР_4 з одночасним призначенням на посаду командира взводу радіоелектронної боротьби ВЧ НОМЕР_2 . Отримавши витяг із вказаного наказу, позивач 02.05.2023 р. звернувся з рапортом від 02.05.2023 р. до командування ВЧ НОМЕР_4 , в якому просив залишити його для проходження служби в межах гарнізону за місцем проживання у зв`язку із сімейними обставинами. Після отримання відмови у залишенні у списках ВЧ НОМЕР_4 , позивач звернувся з рапортом від 05.05.2023 р. до цієї ж військової частини про звільнення його за сімейними обставинами.
Одночасно з тим, 05.05.2023 р. позивач звернувся з рапортом до вищестоящого командування - командування ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив припинити дію контракту (розірвати контракт), та звільнити його у зв`язку із самостійним вихованням дитини до 18 років. Проте, станом на день звернення з позовом до суду відповіді від ВЧ НОМЕР_1 на рапорт від 05.05.2023 р. позивачем не отримано. 08.05.2023 р. позивачем отримано відповідь ВЧ НОМЕР_4 на рапорти від 02 та 05 травня 2023 року, у якій зазначено про відсутність підстав для звільнення його з військової служби у зв`язку із браком документів. 09.05.2023 р. позивач прибув у розташування взводу РЕБ ВЧ НОМЕР_2 , прийняв посаду і приступив до виконання своїх службових обов`язків за новим місцем служби. 30.05.2023 р. позивачем до ВЧ НОМЕР_2 було подано і зареєстровано за №5338 рапорт про звільнення з військової служби і про дострокове розірвання контракту. 05.06.2023 р. позивачу надано для ознайомлення попередній варіант відповіді на рапорт, за підписом помічника командира ВЧ НОМЕР_2 . Проте, станом на день подання цього позову жодної офіційної відповіді від командування ВЧ НОМЕР_2 позивач так і не отримав. Через зазначені вище обставини, позивач зазначає, що внаслідок переміщення по службі в іншу місцевість його неповнолітня дитина залишилася без батьківського нагляду - і зараз проживає один в орендованій квартирі у м.Новомосковську Дніпропетровської області. Зв`язок з близькими родичами і матір`ю відсутній. З об`єктивних причин спільне проживання його сина разом з позивачем, за місцем фактичного несення військової служби є неможливим і неприпустимим.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою суду відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про залученні до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 та виконавчого комітету Новомосковської міської Ради (в особі Служби у справах дітей).
На виконання вимог ухвали суду, 16.08.2023 року від відповідача-1 надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач в позові зазначає, що 05.06.2023 р. звертався із рапортом до командира ВЧ НОМЕР_2 та в подальшому звертався до ВЧ НОМЕР_1 . Але, ВЧ НОМЕР_2 не входить до складу сил ВЧ НОМЕР_1 . Рапорт про який зазначає позивач є одноразовим і не може бути предметом розгляду в даному випадку так як має строк свого розгляду. Посилання позивача на те, що різниця в три дні в часі подання рапорту і час видання наказу про переміщення не можуть бути пов`язаними в умовах актуальної календарної дати та заявлених ним позовних вимог. Відповідач-1 зазначає, що позивач мав звернутися за підпорядкованість до ВЧ НОМЕР_2 та військової частини вищого рівня. Таким чином, ВЧ НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
28.08.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій зазначається, що на момент подання рапорту від 05.05.2023 р. до вищестоящого командування ВЧ НОМЕР_1 він ще не був виключений із списків ВЧ НОМЕР_4 , а згоди між ВЧ НОМЕР_4 і ним щодо звільнення не було досягнуто. Таке питання мало бути вирішене в порядку, передбаченому абзацом дев`ятим пункту 2.12 Інструкції від 10.04.2009 р. №170 комісією з питань проходження військової служби вищої інстанції - ВЧ НОМЕР_1 , що не було зроблено відповідачем-1. Крім того, саме ВЧ НОМЕР_1 є однією зі сторін контракту "про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу" від 31.07.2020 року, який був підписаний з ним. Враховуючи викладене, позивач просив суд позов задовольнити повністю з підстав викладених у ньому.
04.09.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів: копії довідки ВЧ НОМЕР_2 від 31.08.2023 року №3970; заяви свідка - ОСОБА_2 від 04.09.2023 року.
Ухвалою суду від 11.09.2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про виклик свідка ОСОБА_2 по справі.
29.09.2023 року до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позову заяву, в якому зазначено, що ВЧ НОМЕР_2 30.05.2023 р. отримано рапорт командира взводу радіоелектронної боротьби ВЧ НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 про звільнення останнього з військової служби та про дострокове розірвання контракту "про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу" від 31.07.2020 р. на підставі абз.10 пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років. Рапорт зареєстровано у справах ВЧ НОМЕР_2 за вх. № 5338 від 30.05.2023 р. За результатами розгляду і опрацювання вказаного рапорту юридичною службою ВЧ НОМЕР_2 надано попередню відповідь-висновок про те, що зазначений рапорт стосовно звільнення військовослужбовця через необхідність самостійного виховання дитини віком до 18 років, не підлягає погодженню. Так, капітаном ОСОБА_1 до свого рапорту додано копію свідоцтва про народження сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2020 р., відповідно до якого матір`ю останнього є ОСОБА_3 . Також, позивач надав свідоцтво про розірвання шлюбу з матір`ю сина ОСОБА_3 від 17.12.2009 р. Однак, позивачем до зазначеного рапорту не додано рішення суду, якими його шлюб з ОСОБА_3 розірвано, за якими б було визначено з ким із батьків буде проживати їх спільна дитина ОСОБА_2 . Тому встановити чи дійсно позивач самостійно виховує неповнолітнього сина з наданого рапорту та доданих до нього інших документів, не виявилось можливим. Відповідач-2 також зазначив, що позивач, з метою забезпечення інтересів Національної безпеки і оборони Батьківщини зобов`язаний нести військовий обов`язок і проходити військову службу у підрозділі, до якого він був переведений, належним чином виконувати покладені на нього службові обов`язки. В свою чергу викладені позивачем обставини не спростовують доводів, які були викладені ВЧ НОМЕР_2 у відповіді від 05.06.2023 р. на його рапорт від 30.05.2023 р. З урахуванням наведеного, відповідач-2 також просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 06.10.2023 року продовжено відповідачу-2 строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 06.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву відповідача-2 без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) № 204 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, прийнято на військкому службу за контрактом, зараховано до списків особового складу та призначено старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 інженером-оператором відділення аналізу радіовипромінювань загону оперативно-технічного аналізу ВЧ НОМЕР_3 .
31.07.2020 року між Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_1 та громадянином України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на посадах офіцерського складу.
28.04.2023 року ВЧ НОМЕР_4 зареєстровано рапорт ОСОБА_1 за номером № НОМЕР_5 , яким позивач просив командира ВЧ НОМЕР_4 не переміщувати його по службі в м.Полтава, оскільки це позбавить його повного батьківського піклування за неповнолітньою дитиною.
Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 28.04.2023 року №396 звільнено капітана ОСОБА_1 командира взводу радіоперешкод роти радіоперешкод ВЧ НОМЕР_4 ВЧ НОМЕР_1 призначено командиром взводу радіоелектронної боротьби ВЧ НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_6 .
05.05.2023 року зареєстровано рапорт № 6257 ОСОБА_1 до командира ВЧ НОМЕР_1 про припинення строкового контракту без продовження строку проходження військової служби понад установлений строк та звільнення військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років. Додатком до поданого рапорту позивачем надано: копію свідоцтва про розірвання шлюбу, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідку про склад сім`ї.
08.05.2023 року за № 304 командиром ВЧ НОМЕР_4 розглянувши подані рапорти позивачем від 02.05.2023 року та від 05.05.2023 року, останнього було повідомлено про відсутність законних підстав для звільнення з військової служби. Запропоновано зібрати документи, що підтверджують самостійне законне виховання дитини та передати до командування ВЧ НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по строковій частині) від 08.05.2023 року № 96 капітана ОСОБА_1 , командира 1 взводу радіоперешкод 1 роти радіоперешкод ВЧ НОМЕР_4 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.04.2023 року № 396 на посаду командира взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_7 , вважати таким, що справи та посаду здав 08.05.2023 року і вибув до нового місця служби м.Полтава, з 08.05.2023 року виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
30.05.2023 року ВЧ НОМЕР_2 зареєстровано рапорт ОСОБА_1 за № 5338 про звільнення його з військової служби та про дострокове розірвання контракту на підставі абзацу 10 підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Додатком до рапорту позивачем надано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про розірвання шлюбу; копію довідки ВПО ОСОБА_2 ; копію рнокпп ОСОБА_2 ; копію довідки військової частини НОМЕР_3 від 16.12.2021 р. № 3040; копію довідки військової частини НОМЕР_4 від 04.03.2022 р. № 110; копію довідки ХСШ І-ІІІ ступеня № 155 ХМР Харківської області від 17.05.2021 р. №01-48/236; копію заяви ОСОБА_1 від 02.05.2023 р. на ім`я Новомосковського міського голови; копію акта КП "Новомосковський комсервіс"; копію заяви ОСОБА_3 від 02.03.2023 р.; копію контракту "про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу" від 31.07.2020 р.; копію договору про надання правової допомоги № 07/05-23-1 від 07.05.2023 р.; копію довідки ВПО ОСОБА_1 ; копію довідки про перевірку житлових умов ВЧ НОМЕР_3 ; копію рішення командування ВЧ НОМЕР_3 № 1539 від 13.09.2020 р. про надання дозволу на реєстрацію ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_2 ; копію довідки про навчання ОСОБА_2 .
Відповідно до попередньої відповіді-висновку помічника командира ВЧ НОМЕР_8 з правової роботи від 05.06.2023 року, адресований командиру ВЧ НОМЕР_2 , щодо звільнення з лав Збройних Сил України командира взводу радіоелектронної боротьби ВЧ НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , позивачу відмовлено у звільненні з військової служби через відсутність законних підстав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Сімейним кодексом України.
Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Так, підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби передбачено статтею 26 Закону № 2232-XII.
Зокрема, пунктом 3 частини 5 вказаної статті зазначено, що під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Тобто абзацом 10 підпункту "г" пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII передбачено право звільнення з військової служби на час воєнного стану військовослужбовця, який самостійно виховує дитину (дітей) віком до 18 років.
Як вбачається із матеріалів справи, 05.05.2023 року зареєстровано рапорт № 6257 ОСОБА_1 до командира ВЧ НОМЕР_1 про припинення строкового контракту без продовження строку проходження військової служби понад установлений строк та звільнення військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років.
30.05.2023 року у ВЧ НОМЕР_2 зареєстровано рапорт ОСОБА_1 за № 5338 про звільнення з військової служби та про дострокове розірвання контракту на підставі абзацу 10 підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до попередньої відповіді-висновку помічника командира ВЧ НОМЕР_8 з правової роботи від 05.06.2023 року, адресований командиру ВЧ НОМЕР_2 , щодо звільнення з лав Збройних Сил України командира взводу радіоелектронної боротьби ВЧ НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , останньому відмовлено у звільненні з військової служби через відсутність законних підстав.
Згідно із пунктом 14.10 Розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період" Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 р. №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Відповідно до пункту 241 Положення № 1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно із правовими нормами пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.
Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що рапорт позивача від 05.05.2023 року вх.№ 6257 до командира ВЧ НОМЕР_1 військовою частиною НОМЕР_1 розглянутий не був, оскільки ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, відповідачем-1 прийнято не було.
Вказане свідчить, що ВЧ НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 05.05.2023 року про припинення (розірвання) контракту.
Також, рапорт від 30.05.2023 року до ВЧ НОМЕР_2 про звільнення з військової служби зареєстровано у ВЧ НОМЕР_2 за вх.№ 5338, проте розглянутий також не був. У відзиві на позовну заяву відповідач-2 зазначив, що юридичною службою ВЧ НОМЕР_2 надано попередню відповідь-висновок про не погодження поданого рапорту, а отже відповідь на рапорт від 30.05.2023 року була надана 05.06.2023 року.
Разом з тим суд зазначає, що попередній висновок помічника командира адресований командиру ВЧ НОМЕР_2 не є рішенням командира ВЧ НОМЕР_2 , яке прийнято за наслідками розгляду рапорту позивача від 30.05.2023 року.
Таким чином, оскільки ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, відповідачем-2 прийнято не було, вказане свідчить, що ВЧ НОМЕР_2 допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 30.05.2023 року про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII, як військовослужбовця на утриманні якого перебуває дитина віком до 18 років.
Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідачем-2 до суду не надано, а матеріали справи не містять.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_2 з надання попередніх висновків у листі-відповіді від 05.06.2023 року за підписом помічника командира ВЧ НОМЕР_2 про відсутність підстав для звільнення позивача на підставі рапорту від 30.05.2023 року (вх.№5338), як таких що надані без врахування наведених ним в рапорті обставин і долучених до рапорту документів, суд зазначає наступне.
Відповідь-висновок помічника командира ВЧ НОМЕР_2 від 05.06.2023 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень, у розумінні КАС України, та не тягне жодних наслідків для позивача. А позовні вимоги про зобов`язання відповідача-2 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби є передчасними та фактично такими, що заявлені на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду відповідачами поданих ним рапортів.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Зважаючи на відсутність порушення відповідачем-2 прав (інтересів) позивача стосовно прийняття рішення про звільнення з військової служби, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.
Водночас, належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є зобов`язання ВЧ НОМЕР_9 розглянути його рапорт від 30.05.2023 року про звільнення з військової служби та за результатами його розгляду прийняте рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).
За таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну заяву з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 05.05.2023 року про припинення (розірвання) контракту.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 30.05.2023 року про звільнення з військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 30.05.2023 року про звільнення з військової служби та за результатами розгляду прийняте рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма