Справа № 440/667/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 р.Справа № 440/667/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 21.04.23 по справі №440/667/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 третя особа Міністерство оборони України

про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 , апелянт), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за липень 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотань представників відповідача та третьої особи про закриття провадження у цій справі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії за липень 2022 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на відсутність предмета спору на момент подання позову, оскільки за наслідками проведеного службового розслідування була з`ясована помилковість оскаржених позивачем наказів від 05.08.2022 №602 та № 603 та ухвалено наказ від 18.10.2022 № 339, яким позивачеві нараховані премія та додаткова винагорода за липень 2018 року. Стверджує, що позивач з 14.09.2022 самовільно залишив військову частину у зв`язку з чим неможливо виплатити йому нараховані наказом від 18.10.2022 № 339 премію та додаткову винагороду за липень 2018 року.

Представник третьої особи, засобами електронної пошти, подав пояснення, які колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно з приписами ст. 18, 44 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) та численних висновків Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20, від 03 червня 2021 року у справі № 9901/82/21, від 01 липня 2021 року у справі № 9901/76/21, від 13 вересня 2023 року по справі № 204/2321/22 та у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 200/6370/20-а, альтернативою звернення учасників справи до суду, зокрема із апеляційною скаргою, позовними заявами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через Електронний кабінет. Отже, подання суб`єктом владних повноважень будь-яких процесуальних документів у спосіб їх направлення на офіційну електронну адресу суду суперечить чинним приписам КАС України та зумовлює підстави для неврахування таких процесуальних документів.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджені судом апеляційної інстанції такі обставини.

Солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану на посаді стрільця-помічника гранатометника 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону у складі ВЧ НОМЕР_1 .

05.08.2022 командиром ВЧ НОМЕР_1 видані накази №№ 602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" та №603 "Про виплату додаткових винагород", за змістом яких солдата ОСОБА_1 позбавлено премії та додаткової винагороди за липень 2022 року за вживання алкогольних напоїв /а.с. 67-69, 70-72/.

03.09.2022 позивач звернувся з рапортом на ім`я командира 3-ї механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 /а.с. 73/, у якому просив клопотання перед вищим командуванням про виплату йому грошового забезпечення та додаткової винагороди за липень 2022 року у повному обсязі, так як на нього не накладалися та не доводилися стягнення дисциплінарного та адміністративного характеру.

На підставі згаданого рапорту проведено службове розслідування за фактом виплати грошового забезпечення та грошової винагороди солдату ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування встановлено та відображено в акті службового розслідування, затвердженому 18.09.2022 командиром ВЧ НОМЕР_1 , що премія та додаткова винагорода не виплачена солдату ОСОБА_1 по технічній причині, так як він не був поданий до списку військовослужбовців, які отримують премію та додаткову винагороду за липень 2022 року /а.с. 74-76/. При цьому, службовим розслідуванням встановлено відсутність підстав для позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за липень 2022 року.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " визначено начальнику стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 згідно пункту 1.9 наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 підготувати проект наказу для нарахування та виплати премії та додаткової винагороди за липень 2022 року по військовослужбовцю ОСОБА_1 (пункт 2) /а.с. 77-78/.

Однак, відповідний наказ не видано, оскільки наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.09.2022 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув внаслідок самовільного залишення військової частини та припинено виплату йому грошового забезпечення з 14.09.2022 /а.с. 79/.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р.", визначено нарахувати солдату ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за липень 2022 року, виплату якої здійснити по факту повернення вищевказаного військовослужбовця після самовільного залишення військової частини /а.с. 133-134/.

Не погодившись з наказами командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самостійно визнав протиправність спірних наказів, проте не скасував їх за результатами проведеної ним же службової перевірки.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду в межах вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Відповідно до пункту 1 розділу XVI вказаного Порядку, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Згідно абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (...) додаткову винагороду в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом розгляду цієї справи є правомірність наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за липень 2022 року та від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Матеріалами справи підтверджено та відповідач не заперечував факт безпідставного позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, що встановлений за результатами службового розслідування та відображений у акті від 18.09.2022.

Оскільки обставини протиправності наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року визнаються відповідачем, тож і не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 78 КАС України.

Вказане свідчить про наявність безумовних підстав для задоволення вимог в частині визнання наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року протиправними.

Оспорювані накази командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602, 603 є правовими актами індивідуальної дії, а втрата ними чинності пов`язується з фактом їх виконання або скасування.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив фактичне нарахування та виплату ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, а у наказі від 19.01.2023 №171 зазначив, що згадані виплати будуть виконані на користь позивача після його повернення у розпорядження військової частини.

Так, приписами п. 15 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Буквальний, лексичний та логічний аналіз наведеної норми свідчить, що виплата грошове забезпечення призупиняється виключно з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення, та не дає жодних прав керівнику Військової частини не виплачувати військовослужбовцю грошове забезпечення, на яке позивач набув право у минулих періодах.

На користь такого розуміння п. 15 розділу І Порядку № 260 свідчить приписи п. 14 XXXIV Порядку № 260 (який застосовується з 01 лютого 2023 року згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023), відповідно до якого до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає правомірність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для скасування, як протиправних, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №602 "Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у липні 2022 року" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії за липень 2022 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №603 "Про виплату додаткових винагород" в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за липень 2022 року.

Стосовно посилань апелянта на наявність підстав для закриття провадження через відновлення прав позивача на отримання премії та додаткової винагороди за липень 2022 року внаслідок видання командиром ВЧ НОМЕР_1 наказів від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р.", якими передбачено необхідність виплати позивачу премії та додаткової винагороди за липень 2022 року, колегія суддів зазначає.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №800/369/17, зазначено:

«У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.»

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що застосування пункту 8 частини першої статті 238 КАС України можливе, якщо встановлено факт виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. Відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень до прийняття рішення у справі самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

Накази командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р." не свідчать про усунення юридичного конфлікту між сторонами, не стосуються предмета доказування у цій справі та не є належними доказами фактичної реалізації права позивача на отримання спірних виплат.

До того ж, дослідивши залучені до матеріалів справи копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №339 "Про результати проведення службового розслідування по факту виплати премії та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 " та від 19.01.2023 №171 "Про перерахунок додаткової винагороди та премії за липень 2022р." суд встановив, що у них відсутнє положення про скасування оспорюваних у цій справі пунктів наказів.

Наведене є підставою для висновку, що накази командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2022 №№ 602 та 603, якими передбачено позбавлення ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за липень 2022 року є чинними, а право позивача на отримання цих виплат фактично не відновлене.

Більш того існування одночасно чинних наказів про позбавлення позивача виплат за липень 2022 року та про проведення позивачеві цих саме виплат за липень 2022 року призводить до ситуації юридичної невизначеності, що є неприпустимим.

Отже, доводи відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України є хибними та спростовуються наявними матеріалами справи.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що обставини залишення позивачем військової частини та правомірності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 №192 в частині припинення нарахування і виплати солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 14.09.2022 не входять до предмета доказування у цій справі та не мають жодного значення.

Оскільки апеляційна скаргу відповідач не містить жодних доводів стосовно необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів, в силу приписів ч. 2 ст. 308 КАС України, не надає оцінку у цій частині рішенню суду першої інстанцій.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року по справі № 440/667/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 03.10.2023.