Справа № №240/8213/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Житомир справа № №240/8213/23

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Івано-Франківській області із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість у розмірі 18 176,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) має податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та орендної плати фізичних осіб. У зв`язку із несплатою у добровільному порядку, просить стягнути з відповідача вказану податкову заборгованість у судовому порядку.

07.04.2023 з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача суддя Єфіменко О.В. сформувала запит до Єдиного державного демографічного реєстру, на який отримала відповідь №22290 від 07.04.2023, про те, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, постановлену ухвалу направлено на адресу відповідача, яка відповідає адресі зазначеній у позові (с. Клочки, Народицького району, Житомирської області, 11420).

Додатково, 11.04.2023 на офіційному веб-порталі судової влади України розміщені оголошення про призначення даної справи до розгляду у порядку письмового провадження.

22.05.2023 конверт з вкладенням повернувся на адресу суду, із відміткою поштого відділення - "не проживає".

21.06.2023 Житомирським окружним адміністративним судом надіслано до адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання, у відповідь на який суд отримав відповідь, за змістом якої ОСОБА_1 її місце реєстрації не значиться, а для надання актуальної та достовірної інформації просили вказати дату народження запитуваної особи.

У той час, 27.07.2023 на офіційному веб-порталі судової влади України повторно розміщено оголошення про призначення даної справи до розгляду у порядку письмового провадження.

04.09.2023 суд, з метою перевірки місця реєстрації відповідачки, разом з тим уточнивши необхідні її дані (дата народження) надіслав до адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області повторний запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання, у відповідь на який отримав лист №1888/11299 від 13.09.2023, за змістом якої місце реєстрації відповідачки не значиться.

З огляду на викладене, слід відмітити, що судом вчинені усі необхідні дії передбачені положеннями КАС України, а тому вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження за доказами наявними у матеріалах справи.

Відповідачка не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позов.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду: № 01-36-В від 12.06.2023 (у період з 03.07.2023 до 21.07.2023) та №01-53-в від 17.08.2023 (у період з 28.08.2023 до 01.09.2023), №01-56-в від 31.08.2023 (08.09.2023) та №01-57-в від 12.09.2023 (18.09-19.09.2023) суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, тому розгляд даної справи судом відкладався.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються судом встановлено наступне.

За ідентифікаційними даними ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Івано-Франківській області.

Як свідчить зведений розрахунок відповідачка має податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами у розмірі, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 17 331,30 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України) (далі - ПК України).

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 ПК України - податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктами 8.1. та 8.2. ст. 8 вказаного Кодексу передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених Кодексом.

Статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Приписами пп. 20.1.34. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями ст.288 ПК України передбачені підстави орендної плати.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (абз.1 п.288.1 ст.288 ПК України).

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (абз.2 п.288.1 ст.288 ПК України).

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (абз.3 п.288.1 ст.288 ПК України).

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (абз.4 п.288.1 ст.288 ПК України).

Відповідно до п.288.4. ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Підпунктом 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п.57.3 ст.57 ПК України).

Як свідчать матеріали справи, зокрема зведений розрахунок за відповідачем рахується заборгованість, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 17 331,30 грн внаслідок несплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, визначені на підставі:

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №016 від 03.05.2018 на суму 2728,01 грн (за звітний період 2017 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №016 від 03.05.2018 на суму 777,91 грн (за звітний період 2017 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 08.05.2019 на суму 3173,87 грн (за звітний період 2018 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 08.05.2019 на суму 905,05 грн (за звітний період 2018 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 13.05.2020 на суму 3557,50 грн (за звітний період 2019 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 13.05.2020 на суму 1014,44 грн (за звітний період 2019 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 12.05.2021 на суму 1148,14 грн (за звітний період 2020 року);

- податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0616 від 12.05.2021 на суму 4026,38 грн (за звітний період 2020 року).

Прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачці на адресу: с.Клочки, Народицький район, Житомирська область,11420. РНОКПП: НОМЕР_1 .

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідачкою не оскаржувались в судовому порядку, а тому вважаються узгодженими, у зв`язку із чим дане зобов`язання набуло статусу податкового боргу у розмірі 17 331,30 грн та вважається узгодженим.

Однак, зазначені грошові зобов`язання платником податків у добровільному порядку не сплачено у строки, що визначені ПК України, тому дані зобов`язання мають статус податкового боргу.

Абзацом першим п.59.1 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як свідчать докази, які містяться в матеріалах справи, Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області відповідно до положень ст.59 ПК України на адресу відповідачка, яка вказана у ідентифікаційних даних, надіслана податкова вимога форми "Ф" №18737-17 від 04.10.2017 на суму 1509,74 грн.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження суми заборгованості відповідача додано до позовної заяви довідку про борг від 27.01.2023, згідно з якою заборгованість відповідача складає 17 331,30 грн.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.06.2023 у справі №160/13436/22.

У той час, слід відмітити, що межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Разом з тим, такий принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

У ході судового розгляду даної справи слід відмітити, що відповідач не подав до суду жодних заперечень на позовну заяву, як наслідок не ставить під сумнів правомірність нарахування податкового боргу, який заявлений контролюючим органом до стягнення.

Також, в матеріалах справ відсутні докази оскарження відповідачем правомірності нарахування податкового боргу в окремому судовому процесі, чи пред`явлення зустрічного позову в межах цієї справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких рунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення такої заборгованості в сумі 17 331,30 грн з позивачки.

Враховуючи положення ч.2 ст.139 КАС України та відсутність судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ,76018. ЄДРПОУ ВП: 43968084) до ОСОБА_1 (с.Клочки, Народицький район, Житомирська область,11420. РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 17 331 (сімнадцять тисяч триста тридцять одна) грн 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 04 жовтня 2023 р.