Справа № 320/7526/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7526/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключкович В. Ю..
за участю секретаря: Рожок В. В.

представника позивача Храпача О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 21.03.2023) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15.06.2021 у виконавчому провадженні ВП №65644489, винесену головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції як і відповідачем невірно визначено суть спору, з виконання якого відкрито виконавче провадження. Апелянт зазначає, що вимоги про витребування земельної ділянки із чужого володіння є позовом майнового характеру, а відтак і виконавчий збір підлягає стягненню у іншому розміру ніж це визначено спірною постановою.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2903/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021, витребувано з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "НиваФарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0029 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

03.06.2021 головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталією Валентинівною відкрито виконавче провадження ВП №65644489 з примусового виконання наказу №911/2903/19, виданого 07.04.2021 Господарським судом Київської області, про витребування із незаконного володіння ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0029 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області. Боржником за даним виконавчим провадженням є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм", стягувачем - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру. У цій постанові вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

15.06.2021 головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталією Валентинівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №65644489, відповідно до якої постановлено стягнути з ТОВ "Нива Фарм" виконавчий збір у сумі 24000,00 грн.

Не погодившись із постановою про стягнення виконавчого збору від 15.06.2021 у ВП №65644489, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII, у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови від 15.01.2021).

Статтею 1 Закону № 1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови від 15.06.2021) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що одним із виконавчих документів є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За визначення, наведеним у частині першій статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону №1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 грн.

Як вбачається з матерлів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження ВП №65644489 з примусового виконання наказу №911/2903/19, виданого 07.04.2021 Господарським судом Київської області, про витребування із незаконного володіння ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9256 га кадастровий номер :03:009:0029 для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, визначив, що рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2903/19 є рішенням немайнового характеру.

Відповідно, у постанові про стягнення виконавчого збору від 15.06.2021 у ВП №65644489 головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталією Валентинівною визначено суму виконавчого збору за примусове виконання рішення немайнового характеру в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, який належить стягнути з ТОВ "Нива Фарм" у сумі 24000,00 грн.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, у даному випадку спірним є питання правильності визначення державним виконавцем позовних вимог про витребування земельної ділянки з незаконного володіння у рішенні Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2903/19 як вимог майнового чи немайнового характеру, від чого залежить визначена державним виконавцем сума виконавчого збору у постанові про стягнення виконавчого збору.

З даного приводу Верховним Судом сформовано судову практику, яка свідчить про наступне.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначаються ст. 162 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

За ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.

Витребування і повернення майна може мати вартісний, грошовий вираз такої матеріально-правової вимоги, що виражається у вартості спірного майна, і носити характер майнового спору. Проте не завжди такі позовні вимоги носять майнову направленість.

Як вбачається з матеріалів справи, у справі №911/2903/19, позов прокурором поданий про витребування земельної ділянки з незаконного володіння ТОВ "Нива Фарм" у зв`язку з виявленими порушеннями вимог земельного законодавства під час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , який вже використав своє право на безоплатне отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що свідчить про подвійне проведення передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадянина ОСОБА_1 в межах визначених норм безоплатної приватизації по одному й тому ж виду використання, який в подальшому відчужив земельну ділянку на користь ТОВ "Нива Фарм".

При цьому, за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову в даному випадку не відбувається зміна приналежності спірного майна, а захищаються інтереси власника землі, яким є Український народ, який делегував право розпорядження належною йому землею державі в особі відповідних органів, що проявляються щодо відповідача у зобов`язально-правовій формі, а саме у формі витребування земельної ділянки у ТОВ "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру обов`язку.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поданий прокурором у даній справі, є немайновим, оскільки за своєю суттю позовна вимога прокурора не направлена на "збагачення" позивача, яке можна оцінити вартісно.

Аналогічного змісту правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.12.2020 року у справі № 905/98/20 та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №905/105/20 щодо визначення позовних вимог як вимог майнового чи немайнового характеру.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2903/19 є рішенням немайнового характеру, а відповідно державним виконавцем у спірній постанові цілком вірно визначено суму виконавчого збору за примусове виконання вказаного рішення немайнового характеру в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, у сумі 24000,00 грн.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо майнового характеру спору щодо якого Господарським судом Київської області ухвалено рішення від 22.10.2020 у справі №911/2903/19, оскільки, як вірно зауважено судом першої інстанції, за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову в даному випадку не відбувається зміна приналежності спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позовних вимог та вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 03.10.2023)