Справа № 120/15138/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

04 жовтня 2023 р. Справа № 120/15138/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач окрім іншого зазначив, що відповідачем виплачено йому грошове забезпечення у період з 29 січня 2020 року по 25 вересня 2023 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, а тому вважає, що відповідача слід зобов`язати здійснити такі нарахування та виплатити нараховані кошти, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Так, частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вказана норма кореспондує із частиною 1 статті 123 КАС України, у якій йдеться про те, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Водночас особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак за загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом оскарження зокрема визначено протиправні, на думку позивача, дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачеві грошового забезпечення у період з 29 січня 2020 року по 25 вересня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року.

Тобто спір стосується невірного обрахунку відповідачем грошового забезпечення позивача за період з 29 січня 2020 року по 25 вересня 2023 року.

При цьому у позовній заяві йдеться про те, що позивач проходить військову службу дотепер.

Визначаючись із тим, чи дотримано позивачем строку звернення до адміністративного суду, враховую наступне.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували особливості звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі у справах про виплату їм грошового забезпечення (чи його складових) у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі відносини було врегульовано Кодексом законів про працю України, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 (у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року) якого передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника (в тому числі і працівників публічної служби) на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Це було зумовлено насамперед тим, що Кодекс законів про працю України (в редакції до 19 липня 2022 року) містив спеціальні норми, що стосувалися стягнення належної працівнику заробітної плати.

Водночас Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" 2352-IX від 01 липня 2022 року внесено зміни зокрема до статті 233 КАС України.

Цим Законом статтю 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Із наведеного слідує, що частина 1 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачає можливість звернення працівника із заявою щодо вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Тобто, частина 1 статті 233 Кодексу законів про працю України гарантує право особі на звернення до суду протягом трьох місяців щодо вирішення будь-якого трудового спору (загальне поняття).

Водночас частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України пов`язує тримісячний строк звернення до суду щодо усіх належних працівнику сум саме із звільненням такої особи, про що свідчить конструкція самої норми: "... з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні".

Як слідує із витягу з послужного списку майстер-сержанта ОСОБА_1 , останній проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19 квітня 2021 року по цей час, тобто в даному випадку позивач є діючим військовослужбовцем та з військової служби не звільнявся.

Відтак приписи частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України щодо строку звернення до суду в даному випадку незастосовні, адже спір, що виник, не стосується звільнення позивача з військової служби.

Водночас незастосовні в даному випадку і приписи частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України, адже такі оперують загальним поняттям "вирішення трудового спору", натомість позивач в даному випадку є діючим військовослужбоцем.

При цьому частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що в розумінні КАС України військова служба є публічною службою.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Отже, військова служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, а для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець встановив місячний строк звернення до адміністративного суду.

Наведене вище свідчить про те, що в даному випадку частина 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції після 19 липня 2022 року) та частина 5 статті 122 КАС України є загальною та спеціальною нормами відповідно.

Підсумовуючи все вищевикладене, варто дійти такого висновку:

1. Стаття 233 Кодексу законів про працю України в редакції до 19 липня 2022 року була спеціальною нормою відносно статті 122 КАС України щодо встановлення строків звернення до суду у випадках виникнення спору між працівником та роботодавцем щодо належної працівнику заробітної плати. Тобто до 19 липня 2022 року строки звернення в таких спорах не застосовувалися.

2. Після внесених Законом України № 2352-IX змін, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частина 1 статті 233 Кодексу законів про працю України та частина 5 статті 122 КАС України співвідносилися як загальна та спеціальна норма, оскільки внесені до трудового законодавства зміни встановлюють тримісячний строк звернення щодо будь-якого трудового спору (загальне поняття), натомість КАС України передбачає місячний строк звернення до суду щодо проходження громадянами публічної служи (спеціальна норма).

3. Частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлює тримісячний строк звернення до суду щодо належних працівникові сум лише у випадку звільнення військовослужбовця, про що свідчить конструкція норми (дослівно): "... з дня одержання ним (працівником) письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні".

Як вже зазначалося вище, предметом оскарження у позові визначено протиправні, на думку позивача, дії військової частини НОМЕР_1 щодо невірного обчислення грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 25 вересня 2023 року. При цьому позивач є діючим військовослужбовцем.

А відтак слід дійти висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду в частині позовних вимог, що стосуються обчислення грошового забезпечення за період з 19 серпня 2022 року по 25 вересня 2023 року, адже такий строк слід обраховувати з 19 липня 2022 року (дата набрання чинності змінами, що внесені до статті 233 Кодексу законів про працю України).

Натомість до суду з відповідним позовом позивач звернувся 29 вересня 2023 року, тобто із значним пропуском місячного строку звернення до суду.

Проте разом із позовною заявою не подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, як того вимагає частина 6 статті 161 КАС України.

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині вимог, які стосуються обчислення грошового забезпечення позивача за період з 19 серпня 2022 року по 25 вересня 2023 року.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович