Справа № 160/11708/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти військовослужбовця ОСОБА_1 про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 згідно відношення від 11.04.2023 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати наказ ОСОБА_1 за результатами розгляду поданих рапортів про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 згідно відношення від 11.04.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний на військову службу 18.01.2023 року на підставі наказу Військової частини НОМЕР_1 №16. Згідно висновку ВЛК від 05.04.2023 року ОСОБА_1 діагностовано бронхіальну астму та гіпертонічну хворобу. Відповідно вказаного висновку останній є обмежено придатним до військової служби, придатний до служби у частинах забезпечення. У ОСОБА_1 наявне відношення у частину в Львівській області на посаду, яка підходить особам з обмеженою придатністю відповідно до чинного законодавства. Позивач не одноразово звертався до командира 7 механізованої 4 роти 2 механізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_2 з рапортами про переміщення ( перевід/переведення) з Військової частини НОМЕР_1 на підставі висновку ВЛК за станом здоров`я до Військової частини НОМЕР_2 . Рапорти з проханням про переміщення до частин (підрозділів) забезпечення військових комісаріатів, установ, навчальних закладів, як це передбачено чинним законодавством України, були проігноровані. Через нехтування уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 нормам закону, стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився. Вважає, що має місце протиправна бездіяльність щодо не розгляду його рапортів та просить зобов`язати відповідача розглянути подані ним рапорти та видати наказ про його переміщення до Військової частини НОМЕР_2 .
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
27.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до чинного законодавства вимог керівних документів Міністерства оборони України солдат ОСОБА_1 подав рапорт про переміщення його для подальшого проходження військової служби до Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг. Рапорт солдата ОСОБА_1 командуванням військової частини було надано на розгляд до командира військової частини НОМЕР_3 , якій підпорядковані військова частина НОМЕР_1 та Криворізький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг. Командиром військової частини НОМЕР_3 рапорт солдата ОСОБА_1 задоволено. Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2023 року № 171 солдат ОСОБА_1 вибув до нового місця служби. ОСОБА_1 скарг, заяв та клопотань при переміщенні до нового місця служби не подавав. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.01.2023 року на підставі Указу Президента України № 65 від 24.02.2022 року, призваний до Збройних Сил України за мобілізацією та призначений до Військової частини НОМЕР_1 на посаду ВОС225543А наказом від 18.01.2023 року № 16.
Відповідно довідки військово-лікарської комісії солдату за моб. ОСОБА_1 , проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.04.2023 року, на підставі статті 47б,39в,74г,43в,45г графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах ( підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Відповідно до відношення від 11.04.2023 року за № 1654, Командування військової частини НОМЕР_2 не заперечує проти подальшого проходження військової служби солдата ОСОБА_1 на вакантній посаді контролер контрольно-перепускного пункту військової частини НОМЕР_2 , ВОС-908203А,тшпк «солдат», штат33/064(01), посадовий оклад по 3 тарифному розряду.
14.04.2023 року та 01.05.2023 року за вх. № 3674кр та 4944кр відповідно, солдатом ОСОБА_1 подані рапорти командиру 4 роти 2 механізованого батальйону. В зазначених рапортах, позивач просив про перевід до військової частини НОМЕР_2 на посаду контролера контрольно-перепускного пункту, у зв`язку із ВЛК про обмежену придатність, відповідно до частини другої пункту 82 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008 на підставі висновку ( постанови ) Військово-лікарської комісії.
Відповідно до наказу № 171 від 13.06.2023 року, солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , оператора 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від « 30» травня 2023 року №159-РС на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг, наказано вважати таким, що « 13» червня 2023 року справи і посаду здав і вибув до нового місця служби. Підставою наказу є наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 30.05.2023 року № 159-РС та рапорт солдата ОСОБА_3 ( вх. № 2/773кр від 13.06.2023 року).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо розгляду його рапортів від 14.04.2023 року та 01.05.2023 року протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Зі змісту статей 17, 65 Конституції України вбачається, що захист держави, забезпечення її безпеки є найважливішими функціями всього Українського народу. Військова служба - це конституційний обов`язок громадян України, який полягає у забезпеченні оборони України, захисті її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. До військовослужбовців належать особи, які проходять таку службу, зокрема у Збройних Силах України. Військовій службі передує необхідність виконання конституційного військового обов`язку, що передбачає проходження громадянами України військової служби (добровільно чи за призовом).
З огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 1 цього Закону регламентовано поняття військового обов`язку.
Так, згідно частин першої, другої та третьої статті 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.
Відповідно до частини 1 статті 2 цього Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Частиною першою статті 4 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З частини сьомої статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» слідує, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством (частина дванадцята статті 6 Закону України № 2232-XII).
Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули (частина тринадцята статті 6 Закону України № 2232-XII).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Дисциплінарний статут).
У преамбулі Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно з пунктом 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 вказаного Положення.
Відповідно до підпункту 2 пункту 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Таким чином, військовослужбовець може ініціювати, шляхом подання рапорту, перед керівництвом питання переміщення на рівнозначну посаду за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Суд встановив, що задля реалізації цього права позивач подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорти від 14.04.2023 року та 01.05.2023 року, які були зареєстровані відповідачем за № 3674кр та 4944кр відповідно.
У відзиві на позовну заяву, обґрунтовуючи правомірність своєї бездіяльності, відповідач зазначив, що рапорт солдата ОСОБА_1 командуванням військової частини було надано на розгляд до командира військової частини НОМЕР_3 , якій підпорядковані військова частина НОМЕР_1 та Криворізький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг. Командиром військової частини НОМЕР_3 рапорт солдата ОСОБА_1 задоволено. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2023 № 171 солдат ОСОБА_1 вибув до нового місця служби.
Проте, як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині від 13.06.2023 року № 171, підставою для прийняття зазначеного наказу слугував рапорт солдата ОСОБА_4 за вх № 2/773кр від 13.06.2023 року.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Отже матеріали справи не містять доказів розгляду рапортів від 14.04.2023 року та 01.05.2023 року.
Статтею 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, зокрема обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Відповідно до статті 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України; між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персонал. Міністерства оборони України.
Пунктом 1 Розділу Х Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 15.09.2022 № 280, визначено, що накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.
Відповідно до пункту 2 Розділу Х Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу, зокрема направлення для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170).
Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.
Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини справи, рапорти позивача від 14.04.2023 року та 01.05.2023 року не були розглянуті командиром військової частини, чим було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду рапортів позивача про переведення.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглядаючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд вважає за необхідне для повного та ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 вийти за межі заявлених позовних вимоги та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих рапортів позивача від 14.04.2023 року за вх. № 3674кр та від 01.05.2023 року за вх. № 4944кр про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 .
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 171 від 13.06.2023 року, солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , оператора 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від « 30» травня 2023 року №159-РС на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг, наказано вважати таким, що « 13» червня 2023 року справи і посаду здав і вибув до нового місця служби. Підставою до наказу є наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 30.05.2023 року № 159-РС та рапорт солдата ОСОБА_3 ( вх. № 2/773кр від 13.06.2023 року).
Отже, на момент розгляду справи та ухвалення судового рішення, солдат ОСОБА_1 проходить службу на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг, та не підпорядкований Військовій частині НОМЕР_1 .
Військова частина НОМЕР_1 не наділена повноваженнями на час розгляду справи та ухвалення рішення на вирішення питань, які стосуються проходження військової служби позивачем, який, як зазначалось судом, проходить службу на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони третього відділу Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривий Ріг.
Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорти військовослужбовця ОСОБА_1 про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 згідно відношення від 11.04.2023 року та надати наказ ОСОБА_1 за результатами розгляду поданих рапортів про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 згідно відношення від 11.04.2023 року.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапортів від 14.04.2023 року за вх. № 3674кр та від 01.05.2023 року за вх. № 4944кр про переміщення до Військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська