Справа № 120/1853/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1853/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

27 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушнір В. В.,

представника позивача: Бурки М.В.,

представника відповідача: Цимбал Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області до Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про стягнення заборгованості, - задоволено частково.

Стягнуто з Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 523412,54 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.07.2023 Державною установою "Ладижинська виправна колонія (№39)" подано до суду заяву, в якій просила розстрочити виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №120/1853/23 на 12 місяців з оплатою суми боргу рівними частинами щомісячно, не пізніше 30 числа кожного місяця.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року задоволено заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 378 КАСУ).

Отже, з аналізу вищевикладених норм встановлено, що зазначена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом з тим, підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи податкового боргу. Пунктом 5.2 статті 5 Податкового кодексу України (ПК України) передбачено пріоритет понять, правил, термінів та положень цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування.

Враховуючи те, що предметом спору у адміністративній справі є стягнення податкового боргу, норми ч.ч. 1, 3, 4 ст. 378 КАС України необхідно застосовувати в системному зв`язку з нормами пунктів 100.5, 100.6 ст. 100 ПК України та Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 за № 1235.

Відповідно до п.100.4. ст. 100 ПК України підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно з п.100.5 ст. 100 ПК України підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відповідно до п.100.4,100.5 ст.100 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 затверджений Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин (Перелік).

Розділом І Переліку встановлені обставини, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, а також документи, які підтверджують зазначені обставини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку положеннями КАС України передбачено підстави відстрочення боргового зобов`язання судом, однак вказані підстави не є вичерпними та мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права, оскільки положеннями ПК України, а саме статтею 100, врегульовано загальні підстави відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 по справі №2а/0570/6531/2011, від 30.01.2020 по справі №819/150/17, де ВС зазначив, що оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

В частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про розстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

Питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площині процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи податкового боргу.

Так, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду, заявник зазначив, що кошти, отримані установою від позабюджетної діяльності спрямовуються в першу чергу на оплату праці обслуговуючого персоналу, нарахування на заробітну плату, придбання продуктів харчування, оплату енергоносіїв, придбання речового майна та мийних засобів для засуджених, оскільки з загального фонду Державного бюджету лише часткового надходять кошти на дані потреби (фінансування державою здійснюється на 39,5% від реальної потреби).

Так, за 5 місяців поточного року на спеціальний рахунок установи надійшло 340,1 тис. грн., які в першу чергу спрямовані на виплату винагороди засудженим, що працюють за договорами ЦПХ (19,2 тис. грн.), нарахувань на винагороду та заробітну плату 155,4 тис. грн., оплата електроенергії 11,0 тис. грн., 25,5 тис. грн. - аліменти засуджених, придбання матеріалів та обладнання для належного утримання кімнат довгострокових побачень - 66, тис. грн., оплата послуг дезінсекції та дератизації - 16,6 тис. грн., господарські товари, будівельні матеріали та інше - 33,6 тис. грн.

Таким чином, зміст вказаної заяви та доданих до неї документів, свідчить про наявність об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та підтверджують те, що заявник не має можливості виконати рішення суду, сплативши заборгованість на даний час, а тому, в даному випадку наявні обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення повністю.

Також суд враховує, що звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення суду відповідач не ухиляється від виконання рішення суду, а шукає способи погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.

Окрім цього, при вирішенні питання про відстрочення виконання рішення апеляційним судом враховано, що відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, не виплати заробітної плати працівникам установи, погіршення умов життя засуджених, не виплати заробітної плати (винагороди за надання послуг) засудженим, яка спрямована на погашення цивільних позовів з відшкодування шкоди потерпілим за вироками, за якими вони засуджені, що в подальшому може призвести до не виконання установою вимог кримінально-виконавчого, трудового та іншого законодавства України.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів першої про наявність підстав для розстрочення відповідачу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2023.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 жовтня 2023 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.