Справа № 160/16013/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 31.05.2023 року №004324.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскарженої постанови, зважаючи на те, що під час рейдової перевірки від водія не вимагалися ті документи, відсутність яких інкримінується у складених за результатами цієї перевірки документах. Звертає увагу, що особиста картка водія не вставлена в тахограф через особисту службову недбалість водія на підтвердження чого останнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надавалися відповідні пояснення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 28.08.2023 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскарженою постановою.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що під час рейдової перевірки була наявна особиста картка водія, однак вона не була встановлена у слот цифрового тахографу, що у свою чергу свідчить про відсутність обліку режиму праці та відпочинку відповідно.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач є суб`єктом господарювання фізичною-особою підприємцем, одним із видів діяльності якого є діяльність автомобільно-вантажного транспорту (код КВЕД 60.24).
Не є спірним, що посадовими особами з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку та перевірено ТЗ (RENAULT н.з. НОМЕР_1 ), який належить позивачеві та цей ТЗ обладнаний цифровим тахографом.
За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №355566 від 05.04.2023 р., в якому вказано, що на момент проведення перевірки відсутня особиста картка водія з цифрового тахографу, роздруківки на паперовому носії з цифрового тахографа обліку праці та відпочинку, чим порушено вимоги Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затв. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385, ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.І ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надані пояснення, що картка водія не вставлена в тахограф через його особисту службову недбалість.
Між тим, відповідачем прийнято оскаржену постанову, якою на позивача накладено адміністративно - господарський штраф у сумі 17 000 грн. за порушення вимог ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачене абз.3 ч. 1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Результати адміністративного оскарження цієї постанови не мали бажаного для позивача результату, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-111.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (невичерпний перелік).
Зі змісту цієї норми слідує, що вказаний у зазначеній вище статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами. Одним із таких документів є протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, картка водія (для роздруківки даних роботи тахографа), обов`язкова наявність яких передбачена в разі коли транспортний засіб обладнано повіреним цифровим тахографом.
Тобто під час здійснення заходів державного контролю відносно транспортного засобу, що використовується автомобільним перевізником при перевезенні вантажу, мають перевірятись наявність документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», дотримання режимів праці та відпочинку водія, відповідно до вимог Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затв. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затв. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385.
Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-111 (далі - Закон № 2344-ІП) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 р. №232/94- ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта- Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385, передбачено чинним законодавством.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух" та встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (п.1.3 Положення).
Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів п. 6.1. передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Таким чином, незалежно від того, які вантажні перевезення виконує перевізник, внутрішні чи міжнародні, він повинен дотримуватись усіх вимог законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі щодо використання діючого та повіреного тахографу.
У відповідності до п.1.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затв. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 передбачено, що її положення розроблені відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ратифіковані державою Україна, а також відповідно до Законів України „Про автомобільний транспорт" та „Про дорожній рух".
Відповідно до пункту 1.4. Інструкції №385 тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього Здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Згідно із пунктом 3.1. Інструкції № 385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та пости сервісного обслуговування тахографів використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.
Відповідно до пунктів 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Судом встановлено, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафу за оскарженою постановою є те, що картка водія не була встановлена у слот цифрового тахографу (а не її наявність взагалі про що стверджує позивач), що у свою чергу позбавляє можливості здійснити обліку режиму праці та відпочинку водія, який здійснює перевезення.
Мається на увазі те, що на місці проведення перевірки водій не тільки повинен надати перевіряючим картку водія, а й роздруківку на паперовому носії з цифрового тахографа для здійснення перевірки обліку його праці та відпочинку.
Слід зазначити, що відсутність картки у слоті цифрового тахографу фактично й не заперечується самим позивачем та надані ним документи означених обставин не спростовують.
При цьому, як під час судового розгляду так і під час слухання справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивачем не надано роздруківки з картки водія за 05.04.2023 року.
Абз.3 ч.І ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: абз.З перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
За таких обставин, враховуючи, що на час проведення перевірки у водія була відсутня картка водія у слоті тахографа для роздруківка даних роботи тахографа (через що ним і не зроблено цю роздруківку для пред`явлення інспектору безпосередньо під час перевірки), а також зважаючи, що відповідальність за це порушення передбачена саме автомобільним перевізником, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржену постанову відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на це, заходи забезпечення позову мають бути скасовані.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна