Справа № 160/24431/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняСватко Є.А.
представника позивача Кисельової Л.В.
25 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (далі позивач) до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність постанови відповідача про стягнення виконавчого збору від 23.08.2023 року. Позивач зазначає, що державний виконавець виконавчих дій не здійснював, фактичного стягнення коштів в рамках виконавчого провадження не відбулося, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, при цьому державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, лише після закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа, а тому підстав для стягнення виконавчого збору немає. В тому числі, відповідачем порушено порядок надіслання сторонам виконачого провадження копій процесуальних документів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 03 жовтня 2023 року.
02 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження №72591298 (далі виконавче провадження) та заява про розгляд справи за відсутності представника.
03 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення, в яких представник наводить обставини подальшого виконання спірної постанови як виконавчого документа та проведення керівником відповідача перевірки та внесення змін до резолютивної частини постанови про стягнення виконавчого збору.
03 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшла постанова про результати перевірки виконавчого провадження від 02.10.2023 року.
В судове засідання, призначене на 03 жовтня 2023 року, з`явилась представник позивача, надала пояснення по суті позову та просила позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання, призначене на 03 жовтня 2023 року, не з`явився, про дату, часта місце судового розгляду справ був повідомлений належним чином, згідно заяви від 02 жовтня 2023 року просив розгляд справи здійснити без участі представника та залишити позовну заяву без задоволення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.
23 серпня 2023 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду, виданого 21.08.2023 року у справі №185/8832/16-ц, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 764 549,39 грн, стягнення судових витрат, всього: 765 927,39 грн.
23 серпня 2023 року відповідачем в рамках виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі: 76 592,74 грн.
В матеріалах виконавчого провадження містяться заяви позивача, датовані 24.08.2023 року з вих. №2775/23, з відміткою «начальник відділу Н.О. Кукаріна», без вхідної дати, про долучення платіжних доручень від 24.08.2023 року, а також платіжних доручень за період 2022-2023 року до матеріалів виконавчого провадження.
28 серпня 2023 року стягувачем у виконавчому провадженні подано заяву про повернення виконавчого листа без виконання.
28 серпня 2023 року відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Постановою начальника Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про результати перевірки виконавчого провадження від 02.10.2023 року вирішено, зокрема, виправити помилку у процесуальному документі, а саме проводити стягнення виконавчого збору у розмірі 54 673,04 грн., внести зміни до резолютивної частини та вважати вірним: «стягнути виконавчий збір з Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради на користь Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у розмірі 54 673,04 грн.
Вважаючи протиправною постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 23 серпня 2023 року, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону №1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 9 ст. 27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.
Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Щодо посилання позивача на ст. 27 Закону №1404, згідно якої (відповідно до позиції позивача) виконавчий збір обчислюється як « 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута…».
Суд зазначає, що Законом від 03.07.2018 року №2475-VIII редакцію ч. 2 ст. 27 Закону №1404 змінено, в зв`язку з чим з 28.08.2018 року правило про обчислення виконавчого збору у відсотках від фактично стягнутої суми замінено на обчислення такого збору як « 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню».
Відповідно, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню, в свою чергу будь-яка пов`язаність розміру виконавчого збору, можливості його стягнення із проведенням виконавчих дій або стягнення коштів відсутня.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 року у справі 160/1389/22.
Суд, також зазначає, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №420/2013/22.
Доводи позивача про право державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору лише після закінчення виконавчого провадження суперечать ч. 4 ст. 27 Закону №1404.
Суд підкреслює, що ч. 4 ст. 27 Закону №1404 встановлює належне правило поведінки, в той час як ч. 3 ст. 40 Закону №1404 визначає можливий кінцевий термін вчинення такої поведінки, що вказує на відсутність будь-якої суперечності. При цьому в будь-якому випадку ч. 4 ст. 27 Закону №1404 є нормою права, яка прийнята пізніше, оскільки діє з 28.08.2018 року, в той час як ч. 3 ст. 40 Закону №1404 діє з 05.01.2017 року.
Порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.08.2023 року у справі №499/387/18. При цьому, предметом розгляду даної справи не є постанова про відкриття виконавчого провадження.
Суд наголошує, що обставини надіслання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження в будь-якому разі не є підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору.
Також суд зауважує, що на момент відкриття виконавчого провадження судове рішення не було виконане в повній мірі, в зв`язку з чим положення ч. 9 ст. 27 Закону №1404 застосуванню не підлягають. Обставин коли виконавчий збір не стягується, згідно ч. 5 ст. 27 Закону №1404 судом не встановлено.
При цьому, в ході судового розгляду судом встановлено, що в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження зазначалося, що боржником самостійно сплачено в рахунок середнього заробітку з вимушеного прогулу кошти у розмірі 219 197,03 грн. Ця обставина підтверджується постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 02.10.2023 року, що надана відповідачем в ході судового розгляду.
Відповідно, на момент винесення спірної постанови відповідача (23.08.2023 року) загальна сума, що підлягала стягненню, складала не 765 927,39 грн, а 546 730,36 грн. Відповідно, розмір виконавчого збору мав складати не 76 592,74 грн (в первинній редакції спірної постанови), а 54 673,04 грн. Отже, станом на дату винесення спірної постанови (23.08.2023 року) розмір виконавчого збору був визначений надмірно на суму 21 919,70 грн.
Водночас, відповідачем надано постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 02.10.2023 року, за змістом якої вказана помилка була самостійно виправлена відповідачем, розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з позивача, визначено як 54 673,04 грн. Отже, протиправна частина спірної постанови відповідача на момент вирішення судом цього спору перестала існувати, чинна редакція постанови про стягнення виконавчого збору містить належним чином визначену суму виконавчого збору 54 673,04 грн.
Інших правових підстав для визнання протиправною та скасування спірної постанови відповідача позивачем не наведено, судом таких підстав не встановлено.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене відповідно до положень статей 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко