Справа № 640/10647/22
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року м.Київ справа №640/10647/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА" про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА".

Відповідно до Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Ухвалою від 13.06.2023 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

04.09.2023 року в судове засідання строни не з`явились. Суд ухвалив на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Станом на 02.10.2023 року від відповідача відзиву не надходило. Відповідни до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

18.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА" (надалі - Відповідач) надало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (надалі - Позивач) «Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2021 рік за формою 1О-ПОІ (річна), вх№11/3020, форма якого затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.08.2020 р. № 591 за погодженням з Держстатом.

Згідно звіту Відповідач зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2021 році становила 760 осіб, з них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, осіб - 12. Кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (від 21.03.1991 року № 875-ХІІ із змінами і доповненнями, далі-Закон) - З0 особу.

Відповідно до 4 % нормативу, на підприємстві повинно бути працевлаштовано 30 осіб з інвалідністю, але Відповідачем не працевлаштовано 18 особу з інвалідністю . Тож позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правова позиція суду.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (від 21.03.1991 року № 875-ХІІ із змінами і доповненнями, далі-Закон) передбачено, що «діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі у суспільному житті».

Згідно зі статтею 17 Закону «з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом».

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону «підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці, з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Згідно статті 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. Виконання нормативу робочих місць відповідно до змісту частини 5 статті 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Згідно ст. 19 Закону Відповідач повинен був працевлаштувати 18 осіб з інвалідністю, але не зробив цього, тобто свій обов`язок не виконав.

відповідно до ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» Роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії);

проводити попередні консультації з первинною профспілковою організацією, з якою укладено колективний договір, залучення працівників інших роботодавців, зокрема працівників суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України 05.12.2016 № 1476). Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № З-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Роботодавець визначає вид звітності - первинна або уточнювальна.

Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії).

Уточнювальна звітність подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади).

ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ визначається, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється переважно шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до зазначеної норми, законодавство передбачає для осіб з інвалідністю використання 2 способи працевлаштування, як і будь-якому іншому громадянину України.

Перший спосіб - це звернутися до Державної служби зайнятості, другий - це звернутись безпосередньо на підприємство до роботодавця. Якщо в першому випадку Державна служба зайнятості отримує інформацію щодо вакансій на підприємстві безпосередньо через нацану звітність від роботодавця, то в другому випадку, щоб звернутись безпосередньо на підприємство інваліду треба володіти конкретною інформацією щодо вакансій, які є вільними, а отримати цю інформацію людина може або з спеціальних друкованих джерел щодо пошуку роботи, або з інтернет-ресурсів щодо пошуку роботи.

Окрім цього, для роботодавців на офіційному web-пopтaлi державної служби зайнятості dcz.gov.ua на головній сторінці Київського міського центру зайнятості в розділі «Роботодавцям» в рубриці «Знайти працівника» постійно розміщується і оновлюється інформація про професійно-кваліфікаційний склад безробітних з числа осіб з інвалідністю, зареєстрованих у районних філіях Київського міського центру зайнятості.

З приводу цього вважаємо, що Відповідач, на жаль, не використав зазначених додаткових можливостей пошуку осіб з інвалідністю для зайняття вакантних посад на підприємстві.

Відповідач повинен довести свої намагання у працевлаштуванні інвалідів, не лише через подання звітностей до територіальних органів Державної служби зайнятості.

Також звертаємо увагу, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення»:

Роботодавці мають право: проводити добір працівників безпосередньо або через територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, чи суб`єкта господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні;

Відповідно до п.З ст.36 Закону України «Про зайнятість населення» Перелік суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, формується та ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2013 р. N 400 Порядку.

Так, на офіційному веб-сайті Державної служби зайнятості опубліковується Перелік суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно- господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте ними.

На підставі вищевикладеного суд константує, шо відповідач не вжив всіх заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

Позиція щодо працевлаштування осіб з інвалідністю викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, справа №819/537/16, адміністративне провадження № К/9901/42672/18, яка підкреслює, що виконанням нормативу робочих місць за правилами статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», вважається саме працевлаштування осіб з інвалідністю, а не лише створення робочих місць.

Отже, за не працевлаштування 18 осіб з інвалідністю, Відповідач до 15.04.2022 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 3023518,50 грн.

Дана сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях нарахована відповідно даних Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік (форми ІО-ПОІ, вх. 11/3020 від 18.02.2022 р.).

На дату подання позовної заяви адміністративно-господарські санкції Відповідачем не сплачені.

У відповідності до ч.2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, Відповідачу з 16.04.2022 р. по 12.07.2022 р. нарахована пеня у розмірі 212855,28 грн. Загальна сума до сплати складає суму у розмірі 3236373,78 грн.

Питання розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позов вирішено на користь суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА", (ЄДРЇЇОУ: 37682336), на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю () адміністративно-господарські санкції у розмірі 3 023 518 (три мільйони двадцять три тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок та пені у розмірі 212 855 (двісті дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок, що разом складає суму у розмірі 3 236 373 (три мільйони двісті тридцять шість тисяч триста сімдесят три) гривні 78 (сімдесят вісім) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.