Справа № 160/15283/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМ-М» до Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА), треті особи: Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
04 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМ-М» до Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА), треті особи: Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України з вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11.08.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій наведено доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено що, 27.05.2021 Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропром-М» адміністративно-господарського штрафу №282646 на суму 34 000,00 грн.
30.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропром-М" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 27.05.2021 року №282646 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропром-М» адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000 грн.
23.08.2021 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шубіною-Саланжій В.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66596603 з примусового виконання постанови Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 27.05.2021 року №282646.
23.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропром-М» сплачено суму боргу та суму виконавчого збору і витрат виконавчого провадження за реквізитами зазначеними в постанові про відкриття виконавчого провадження №66596603, що підтверджується платіжним дорученням №25 від 28.10.2021.
Відтак, позивач вважає, що жодних дій по поверненню грошових коштів не відбувається, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України від 08.07.2010 року № 2456-VI (стаття 1), (далі - БК України).
Відповідно до пункту 3) частини 1 статті 2 БК України, бюджетна класифікація-єдине систематизоване згрупування доходів, видатків, кредитування, фінансування бюджету, боргу відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів.
Статтею 8 БК України встановлено, що бюджетна класифікація використовується для складання і виконання державного та місцевих бюджетів, звітування про їх виконання, здійснення контролю за фінансовою діяльністю органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших розпорядників бюджетних коштів, проведення фінансового аналізу в розрізі доходів, організаційних, функціональних та економічних категорій видатків, кредитування, фінансування і боргу, а також для забезпечення загальнодержавної і міжнародної порівнянності бюджетних показників. Бюджетна класифікація є обов`язковою для застосування всіма учасниками бюджетного процесу в межах бюджетних повноважень.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики (далі-Міністерство фінансів України), затверджує бюджетну класифікацію, зміни до неї та інформує про це Верховну Раду України.
Бюджетна класифікація має такі складові частини: класифікація доходів бюджету.
Відповідно до статті 9 БК України, доходи бюджету класифікуються за такими розділами: неподаткові надходження.
Неподатковими надходженнями визнаються: адміністративні збори та платежі, доходи від некомерційної господарської діяльності.
Частиною 1 статті 43 БК України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Згідно із частинами 2, 7 статті 45 БК України, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.
Перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 8 Бюджетного кодексу України, наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року № 11 "Про бюджетну класифікацію", затверджено Класифікацію доходів бюджету.
У Класифікації доходів бюджету за кодом 21081800 класифікуються доходи бюджету за адміністративними штрафами за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.
Відповідно до частини 7 статті 45 БК України, Кабінет Міністрів України своєю постановою від 16 лютого 2011року № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" установив, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, згідно з додатком.
Згідно із "Переліком кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету", як додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011року № 106, визначено, що Укртрансбезпека є контролюючим органом щодо доходів бюджету за такими кодами бюджетної класифікації, серед іншого, 21081800.
За кодом класифікації доходів бюджету 21081800, обліковуються платежі у вигляді адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, накладені Державною службою України з безпеки на транспорті.
Відповідно до БК України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 446, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 затверджено "Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (далі Порядок № 787).
Пунктами 1, 2 розділу 1 Порядку № 787 передбачено, що цей Порядок розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.
Порядок № 787 визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.
Згідно із пунктом 5 розділу 1 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України та органи Державної митної служби України), подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Дослідження наведених правових норм та застосування їх при вирішенні даного адміністративного спору із врахуванням встановлених у справі обставин, які підтверджуються належними доказами, дає суду підстави зробити висновок про те, що Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, що контролює справляння надходжень платежів до бюджету за кодом 21081800 платежі у вигляді адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, накладені Державною службою України з безпеки на транспорті.
Щодо доводів відповідача, про те, що позивач для повернення грошових коштів повинен був звернутися до Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в свою чергу звернутись до Укртрансбезпеки із заявою про повернення, і тільки після цього Укртрансбезпека сформує подання про повернення коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби України, суд зазначає наступне.
Частиною 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті (далі - депозитний рахунок).
Частиною 11 розділу VII Іструкції визначено, що при надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення.
Частиною 16 розділу VII означеної інструкції визначено, що у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.
Відповідальна особа органу державної виконавчої служби у передостанній день закінчення строку зберігання коштів на депозитному рахунку письмово повідомляє про це начальника органу державної виконавчої служби, який не пізніше наступного робочого дня визначає особу для підготовки розпорядження про зарахування коштів до Державного бюджету України.
З аналізу наведених норм, вбачається, що надходження коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби може відбуватися боржником, а рахунок авансового внеску стягувачем.
Також, стягнуті з боржників кошти після зарахування на рахунки для обліку депозитних сум не зберігаються на такому рахунку, навіть, якщо такі кошти не були витребувані стягувачем.
Отже, платником адміністративно-господарського штрафу є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропром-М», а не Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Оскільки Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, що контролює справляння надходжень бюджету за кодом 21081800, у разі звернення платника такого платежу із заявою про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, таке повернення повинно здійснюватися за поданням (висновком, повідомленням) Державної служба України з безпеки на транспорті до відповідного органу Державної казначейської служби України, в даному випадку до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання бездіяльності Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області подання - протиправною, а тому належним захистом порушених прав позивача буде зобов`язання Державну служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) сформувати подання про повернення суми адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМ-М», яке направити до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2684,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 2702 від 17.05.2023.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) на користь позивача судовий збір у сумі 2684,00 грн.
Вирішуючи питання про судові витрати на правничу допомогу, які здійсненні позивачем під час розгляду справи, суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи заяву, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду разом з позовною заявою: договір про надання правової допомоги № 01-01-06/23 від 01.062023, укладений з Адвокатським бюро «ГЕРМАН І ПАРТНЕРИ».
Згідно п. 1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язок здійснювати правовий захист інтересів Замовника щодо звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальність «ДШПРОПРОМ-М» до Державної служби України з безпеки на транспорті та Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
Згідно з п. 3.1 Договору, загальна вартість наданих послуг, які надаються за цим Дoгoвopoм, становить суму вартості всіх рахунків-фактур, які будуть виставлені Виконавцем протягом дії даного Договору.
Згідно з п. 3.2 Договору, вартість послуг з ведення справи в суді першої інстанції становить - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. без ПДВ.
Згідно з п. 3.3. Договору, Замовник здійснює післяоплату у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. без ПДВ вартості послуг, які надаються за цим Договором, протягом двох днів з моменту винесення рішення суд.
Будь-яких інших доказів понесення витрат із надання правової допомоги у даній справі на суду не надано.
Суд зазначає, що за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу адвокатом, подані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.
Аналогічна правова позиція Верховним Судом викладена в постановах від 08 травня 2018 року у справі № 810/2823/17, від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16, від 24 січня 2019 року у справі № 716/155/17 та від 22 квітня 2019 року у справі № 806/2143/18.
Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області подання про повернення суми адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМ-М» протиправною.
Зобов`язати Державну служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) сформувати подання про повернення суми адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМ-М», яке направити до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 вересня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков