Справа № 380/22764/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 жовтня 2023 рокусправа № 380/22764/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Морська Галина Михайлівна розглянувши у м. Львові матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови в здійсненні виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100 % сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100 % сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява не відповідає вимогам КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України Про судовий збір.

Згідно ст.1 Закону України Про судовий збір судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що позивачем заявлено вимогу визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Львівській області ат зобов`язати провести перерахунок пенсії.

Тобто, позивачем подано позов з однією вимогою немайнового характеру для фізичних осіб 1073,60 грн.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію №ПН105509С1 від 01.11.2022 на суму 992,40 грн.

Однак, відповідно до довідки Львівського окружного адміністративного суду від 28.09.2023, при внесенні даних стосовно сплати судового збору за подання позовної заяви по справі №380/22764/23 комп`ютерною програмою Діловодство спеціалізованого суду надано інформацію про те, що номер платіжного документа вже внесений до бази даних по справі № 380/16282/22 судді Мартинюка В.Я.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі №380/16282/22 позовну заяву повернуто позивачеві.

З урахуванням наведеного, подання тієї ж квитанції, яка вже використовувалась в адміністративній справі, позовна заява в якій була повернута позивачу, не може вважатися належною сплатою судового збору в межах адміністративної справи №380/22764/23, оскільки сплачена за нею сума може бути повернута позивачу за його заявою в будь який момент.

Крім того, частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом із позовною заявою представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Обґрунтовуючи причини пропуску, представник позивача вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, так як не мав об`єктивного права звертатися за судовим захистом в проміжок часу з 01.01.2018 року по 01.12.2019 року, посилається, зокрема на постанови Верховного Суду від 26.02.2021 року №520/11178/2020 та від 30.08.2021 року №520/8675/18.

Розглядаючи питання строків звернення до суду, судом враховано таке.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як передбачено ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, у спірних правовідносинах застосовується шестимісячний строк звернення до суду.

Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, судом враховано таке.

Зміст позовної заяви та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду сформовані вимоги вказують на те, що представник позивача звернувся до суду з метою захисту права позивача на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії.

Так, у згаданому рішенні зазначено наступне.

« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

…

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.».

21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103).

Пунктом 2 Постанови № 103 (в редакції від 21.02.2018 року) передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищення пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018р. у таких розмірах: з 1 січня 2018р. 50 відсотків; з 1 січня 2019р. по 31 грудня 2019р. 75 відсотків; з 1 січня 2020р. 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

З 01.01.2018 року, на виконання п.1 Постанови №103, здійснено перерахунок пенсії позивачу з оновленого грошового забезпечення (окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років), визначеного відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» станом на 01.03.2018 (далі Постанова № 704).

Крім того, як вбачається з перерахунку пенсії позивача від 17.04.2018 року відповідно до пенсійної справи №, відповідач з 01 травня 2018 року здійснив перерахунок пенсії на підставі п. 1 Постанови № 103 перерахунку з 01.01.2018 року.

Відтак, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права щодо виплати перерахованої пенсії з 01.01.2018, в тому числі з вищезазначеного перерахунку його пенсії від 17.04.2018 року відповідно до пенсійної справи №.

Більше того, спірні правовідносини припинились 31.12.2019 року.

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду 28.09.2023 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Крім того, слід зазначити, що представник позивача з проханням перерахувати та виплачувати позивачу пенсію з урахуванням 100 % сум підвищення пенсії, визначеного станом 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року звернувся до відповідача з заявою від 21.06.2023 року.

При цьому варто наголосити, що питання дотримання позивачем строків звернення до суду розглядалось у справі №380/16282/22 у якому суд дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку звернення без обґрунтованих та поважних причин

Відтак, представник позивача вдруге звертаючись до суду посилається на індентичні підстави пропуску строку звернення та просить вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Розглядаючи питання поважності пропуску строку звернення в межах аргументів наведених представником позивача у даній справі суд зазначає таке.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Як вже зазначено вище представник позивача, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, посилається на постанови Верховного Суду від 06.07.2022 року №440/4978/19 та від 26.02.2021 року №520/11178/2020 та на те, що йому стало відомо про порушення його прав з оприлюднення постанови Верховного Суду від 30.08.2022 року №520/8675/21, при цьому не зазначаючи з якої дати та який на його думку пов`язується із днем, коли особа дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів.

Крім того, неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом, а тому не можуть вважатись поважними.

Відтак, суддя вважає, що представником позивача не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли позивачу звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які представник позивача посилається у своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків - десять днів з дня отримання даної ухвали.

Враховуючи викладені обставини, вбачаються підстави для залишення позову без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме:

- надання документу про сплату позивачем судового збору у сумі 1073,60 грн;

- надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати інші обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

у х в а л и л а :

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 380/222764/23 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

СуддяМорська Галина Михайлівна