Справа № 580/2740/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

02 жовтня 2023 року справа № 580/2740/23

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправними й такими, що призвели до встановлення з 01.04.2019 зниженого розміру (підсумку) пенсії позивача завдяки необґрунтованому зниженню надбавки у розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, та неврахуванню інших доплат до пенсії, а саме, індексації пенсії та щомісячної доплати в сумі 2000 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 01.04.2019 на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.04.2021 № ФР46206 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86 % сум основних і додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, при цьому перерахунок та виплату пенсії здійснити із урахуванням доплат, а саме:

- збільшення основного розміру пенсії на 25 % згідно постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення від 28.12.2011 № 1381;

- надбавки у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб відповідно до ст. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, із урахуванням періодичного зростання прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб;

- цільової допомоги у розмірі 50,00 грн згідно статті 1 Закону України від 16.03.2004 Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни;

- індексації пенсії згідно статті 64 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захист у найбільш вразливих верств населення у 2023 році, з виплатою індексації починаючи з 01.03.2022;

- щомісячної доплати 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, починаючи виплату доплати з 01.07.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату різниці між перерахованою за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі № 580/2591/22 та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.04.2019.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Суддею встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №580/2591/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 01.04.2019 року на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФР46206 від 25.04.2021 року відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86 % сум основних і додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №580/2591/22, позивачу не здійснено нарахування та виплату різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.04.2019.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду з вищезазначеною позовною вимогою є незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №580/2591/22.

Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження .

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині 1 статті 11 цього Закону йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суддя звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Суддя також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 1291 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суддя дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суддя зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суддя зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, для захисту порушених прав при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі № 580/2591/22, позивач має право звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що провадження у справі №580/2740/23 в частині позовної вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату різниці між перерахованою за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі № 580/2591/22 та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.04.2019 - необхідно закрити.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №580/2740/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в частині позовної вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату різниці між перерахованою за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі № 580/2591/22 та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.04.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА