Справа № 520/13902/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 вересня 2023 року справа № 520/13902/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григоров Д.В.,

при секретарі судового засідання Сабельнік Б.В.,

за участю:

представника позивача - Макаренко С.С.;

представника відповідача - Зозуля К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" (вул. Промислова, буд. 1,с. Васищеве,Харківський район, Харківська область,62495, ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, буд. 13,с. Римачі,Любомльський район, Волинська область,44350, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Волинської митниці в частині не винесення письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та не скасування при цьому протиправного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р.;

- скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р.;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ними порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду від 04.07.2023р. відкрито спрощене позовне провадження відповідно до положень ст. 257 КАС України без виклику сторін та поновлено позивачу строк звернення до суду. Ухвалою суду від 26.07.2023р. призначено судове засідання у справі та викликано учасників процесу.

Представником Волинської митниці до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого він позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог та вважаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості цілком обґрунтованим та законним.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він підтвердив раніше викладену правову позицію та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував та просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та заслухавши пояснення учасників справи, зазначає наступне.

Встановлені обставини справи.

01.10.2018р. між ТОВ «ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА"» та TIRELINK CO, LTD (Китай) було укладено Контракт № 01/2018.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту № 01/2018 продавець повинен поставити автомобільні шини, далі по тексту Товар. Покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті.

До вказаного Контракту був оформлений Інвойс №22CFOA008A-TBR від 13.06.2022р. на загальну суму 99 115,00 доларів США.

26.08.2022р. до Волинської митниці було подано митну декларацію (МД) №UA205050/2022/055420 від 30.08.2022р. для здійснення митного оформлення товарів.

Вважаючи, що позивачем не було надано у повному обсязі документи, які підтверджують в повній мірі задекларований рівень митної вартості товарів, відповідачем було ухвалено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р., відповідно до якого скориговано митну вартість товару за резервним методом.

Ухвалюючи зазначене рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що надані декларантом під час митного оформлення товару документи не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом декларанта та містять розбіжності.

У зв`язку зі сплатою ТОВ «ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА"» відповідних митних платежів та гарантій, вказаний товар був випущений у вільний обіг згідно з МД №UA205050/2022/055420 від 30.08.2022р.

21.03.2023р. позивач звернувся до Волинської митниці із заявою № 1538 про прийняття додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р. та вивільнення сплаченої фінансової гарантії. Проте митний орган листом від 04.04.2023р. №7.3-15/3706 повідомив позивача про неможливість скасування оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з наведеними рішенням та бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України (надалі - МК України), митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

Частиною першою статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

В даній справі як підставу для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості митниця вказала те, що документи, які позивач надав під час митного оформлення товару не містять усіх даних необхідних для визначення митної вартості за методом декларанта та містять розбіжності.

При цьому митний орган витребував додаткові документи, передбачені частиною третьою статті 53 МК України, за умови надання яких митна вартість, задекларована позивачем, може бути визнана, а саме: додатки до Контракту від 01.10.2018 №01/2018; документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Водночас 21.03.2023р. позивач звернувся до Волинської митниці із заявою № 1538 про прийняття додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р. та вивільнення сплаченої фінансової гарантії., до якої додало додатковий перелік документів, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний договір(контракт) №1/2018 від 01.10.2018р., та додатки до нього № 1, 2, 3, 4, 5, 6; рахунок-фактура (інвойс) №22CFOA008А-TBR від 13.06.2022р.; платіжне доручення №134 від 26.05.2022р., №171 від 20.07.2022р.; коносамент COSU від 18.06.2022р.; СМР 22CFOA008A від 23.06.2022р.; страховий поліс 09 від 21.06.2022р.; взаєморозрахунки з постачальником; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; звіт про оцінку майна 29/08/2022/02 від 29.08.2022р.; попередньо оформлені митні декларації та інвойси за якими були оформлені ідентичні товари; експортна декларація країни відправлення №00045119 від 14.06.2022р. та переклад експортної декларації від 29.08.2022р.; прайс- лист відправника від 01.12.2021р.

Таким чином позивач надав усі витребувані митним органом документи, серед іншого, саме ті, нестача яких стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення та коригування митної вартості.

Однак митний орган залишив рішення про коригування митної вартості товарів без змін (лист-відмова Волинської митниці від 04.04.2023р. № 7.3-15/3706).

Разом з тим, позивач надав митному органу рахунок-фактуру (інвойс) №22CFOA008A-TBR від 13.06.2022р., оскільки товар, щодо якого подано митну декларацію, є об`єктом купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 53 МК України, рахунок-проформа подається митному органу для підтвердження митної вартості лише у тому випадку, коли товар не є об`єктом купівлі-продажу. Якщо товар є об`єктом купівлі-продажу, то митному органу надається рахунок-фактура (інвойс).

Згідно з частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, оскільки задекларований товар є об`єктом купівлі-продажу, тому вимога митного органу щодо подання рахунку-проформи є неправомірною та суперечить положенням статті 53 МК України. Крім того суд зазначає, що відповідач протиправно не взяв до уваги висновок Львівської торгово-промислової палати від 15.09.2016 № 19-09/1262, оскільки відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Аналогічний висновок щодо обов`язковості застосування методичних та експертних документів, виданих торгово-промисловими палатами, викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 803/1778/15.

Крім того, суд зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскарженого рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості було зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 р. у справі № 520/10381/2020.

Доказів порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару, відповідачем не подано.

Таким чином оскаржуване рішення не можна визнати обгрунтованим та законним.

Що стосується бездіяльності відповідача в частині не винесення письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та не скасування при цьому рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р., позивач посилався на обов`язок відповідача згідно частини 9 ст. 55 МК України скасувати рішення про коригування митної вартості в зв`язку з поданням позивачем додаткових документів, які не було подано первісно.

Суд вважає, що з урахуванням наведених вище доводів бездіяльність відповідача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості товарів є протиправною. Виникнення у митного органу обов`язку скасувати прийняте рішення про коригування митної вартості товарів у зв`язку із наданням позивачем усіх необхідних документів, які є достатніми для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, не мають розбіжностей та суперечностей, містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів на підтвердження задекларованої митної вартості ввезеного товару, є правильним.

Подібна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 11.08.2023р. у справі № 813/4203/16, де Суд також наголосив на необхідності одночасного скасування судом рішення про коригування митної вартості товарів та визнання протиправною відмови митного органу щодо перегляду рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Волинської митниці в частині не винесення письмового рішення щодо визнання заявленої митної вартості та не скасування протиправного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000063/2 від 29.08.2022р.

Стягнути з Волинської митниці () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2023р.

Головуючий суддя Д.В. Григоров