Справа № 160/23317/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 жовтня 2023 року Справа № 160/23317/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано 10-денний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій він просить продовжити процесуальний строк для оплати судового збору.

Дана заява обгрунтована відсутністю коштів на рахунку КЕКВ 2800та запровадженням воєнного стану в Україні.

Розглянувши дану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 121 КАС України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком суду і повинно здійснюватись за наявності для цього обґрунтованих підстав.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у

реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконання процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників правовідносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Проаналізувавши аргументи клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки обставини пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють орган державної влади від обов`язку своєчасної його сплати.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено обов`язок особи, яка подає позовну заяву щодо одночасного надання документу про сплату судового збору. Зміни до законодавства в частині необхідності сплати судового збору, на період дії воєнного стану, внесені не були.

Відповідач, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому наведені ним обставини щодо відсутності фінансування не повинні впливати на можливість неухильного виконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо подання позовної заяви, в тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.

Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, будь-яких відомостей про час і обсяг надходжень на рахунок позивача для сплати судового збору заява не містить, а лише зазначено, що сплата судового збору буде проведена після отримання фінансування по КЕКВ 2800. Позивач не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору, а також жодним чином не підтверджує виникнення у нього можливості сплатити судовий збір в майбутньому (протягом певного терміну).

Беручи до уваги наведене, враховуючи відсутність об`єктивної інформації щодо терміну, протягом якого скаржник матиме можливість сплатити судовий збір, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання скаржнику додаткового часу для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Також суд критично ставиться до посилань позивача на введення воєнного стану, як на підставу для продовження строку на усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та діє на час постановлення цієї ухвали.

Проте, жодних доказів, яким чином введення воєнного стану вплинуло на обов`язок своєчасної сплати судового збору за подання позовної заяви, позивач суду не надав. Зазначена заява обґрунтоване лише введенням воєнного стану в України, позивач посилається лише на загальні підстави неможливості усунути недоліки позовної заяви у відведений час, та не надає докази неможливості вчинення процесуальної дії саме з підстав введення воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки, станом на 03.10.2023 недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, суд доходить висновку про наявність підстав для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.169, 256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві про продовження процесуального строку відмовити.

Позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська