Справа № 240/7613/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Житомир

справа № 240/7613/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог за вх.№37190/23, просить:

- визнати протиправним та скасувати пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4995 від 04.11.2022 в частині що стосується невиплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди за жовтень 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року у сумі 100000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 наказано не виплачувати йому додаткову винагороду за жовтень 2022 року по причині начебто не виконання бойового наказу №4055 від 14.10.2022.

Однак позивач вважає протиправним оскаржуваний наказ в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності через необізнаність за які дії його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Вказує, що невиконання бойового наказу має бути підтверджено та доведено, однак відповідачем не надано доказів невиконання ним бойового наказу. Також зауважує, що п.10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 №248/1298 не є самостійною підставою невиплати йому додаткової винагороди.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за жовтень 2022 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та зобов"язано відповідача надати суду витребувані докази у справі.

Ухвалою суду від 06.06.2023 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

Згідно з ухвалою суду від 06.07.2023 повторно зобов"язано відповідача надати суду витребувані докази у справі.

На виконання вимог вказаних ухвал суду, відповідач 26 липня 2023 року надіслав до суду відзив на позовну заяву та докази, що витребовувались судом.

В обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову, відповідач вказує, що згідно з наказами від 14.10.2022 №4055 та від 24.10.2022 №4471 призначено проведення службового розслідування за фактом невиконання бойового наказу військовослужбовцями 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , проте за вказаними наказами службові розслідування закінчені не були.

Саме тому, згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 від 15.02.2023 №12116 проведено службове розслідування відносно командира військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ним службового розслідування на підставі наказів від 14.10.2022 №4055 та від 24.10.2022 №4470 за результатом якого майора ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Відповідно до наказу від 15.02.2023 №1245 повторно призначено службове розслідування про події, які мали місце у жовтні 2022 року за результатом якого видано наказ від 13.04.2023 №1357 ''Про підсумки службового розслідування по факту невиконання бойового розпорядження особовим складом 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », згідно з яким встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився виконувати бойове розпорядження.

Отже, за невиконання наказу в жовтні місяці 2022 року за рапортом командира підрозділу у листопаді 2022 року позивача позбавлено (не включено) виплати додаткової винагороди за жовтень місяць 2022 року.

Разом з відзивом відповідач подав до суду клопотання (за вх.№51031/23) про поновлення строку на подання відзиву, з посиланням на участь особового складу частини та юридичної служби у бойових діях.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №54/2022 "Про воєнний стан в Україні" був призваний до складу Збройних Сил України, що не оскаржується сторонами.

Згідно з довідкою №9/2 від 02.01.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 06.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 13.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України в селі Гусарівка Харківської області, село Іванівське Донецької області (а.с. 5).

Відповідно до пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " від 04.11.2022 №4995 наказано не виплачувати позивачу додаткову винагороду за жовтень 2022 року з підстав невиконання наказу від 14.10.2022 року №4055 про призначення розслідування. Наказ про призначення службового розслідування №4471 від 24.10.2022 (а.с. 4).

Позивач, аргументуючи підстави звернення до суду вказав, що про наявність наказу командира військової частини НОМЕР_1 , яким позбавлено виплати додаткової винагороди, стало відомо після отримання представником позивача відповіді на запит, також зауважував, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування. Саме тому не погоджуючись із вказаним наказом, спрямованим на позбавлення його права на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з приписами частини 1 та 2 ст. 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1 ст.2 Закону №2232-XII).

Відповідно до абз. 1 ст. 1-1 Закону "України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ч.2 ст. 1-2 Закону №2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно з розділом XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами.

Розмір премії зазначеній категорії військовослужбовців установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022); з 05 години 30 хвилин 23 серпня строком на 90 діб (тобто до 21 листопада 2022 р.). Воєнний стан діє на час розгляду адміністративної справи.

Окрім того, Указом Президента України Про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На виконання Указів Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64 від 24.02.2022 та Про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022, та у межах визначених статтею 9 Закону №2011-ХІІ повноважень, Кабінетом Міністрів України прийнята постанова Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022 (далі - Постанова №168)

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Отже, постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовцям Збройних Сил передбачено отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 8 пункту 10 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 в розмірі 100000 грн чи 30000 грн.

Однією із таких підстав є відмова виконувати бойові накази (розпорядження), у зв`язку із чим військовослужбовцю не виплачується така винагорода за місяць в якому здійснено порушення.

Отже, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Позбавлення такої виплати можливе, зокрема, у разі невиконання бойового наказу (розпорядження).

Разом з тим, суд зазначає, що п.10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 №248/1298 не є самостійною підставою невиплати додаткової винагороди на період воєнного стану, оскільки факт невиконання бойового наказу військовослужбовцем потребує доведення та підтвердження відповідними доказами. Тобто, вина військовослужбовця має бути встановлена у визначеному законом порядку.

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Суд зауважує, що у оскаржуваному наказі міститься інформація про те, що причиною його винесення є наказ від 14.10.2022 №4055 про призначення розслідування та наказ про призначення службового розслідування №4471 від 24.10.2022 (а.с. 4 зворот).

Матеріали справи свідчать, що на підставі рапорту командира 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 за вх.№9135/окп від 14.10.2022 видано наказ №4055 від 14.10.2022 "Про призначення службового розслідування по факту невиконання бойового наказу військовослужбовцями 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону та військової частини НОМЕР_1 ", проведення якого доручено ОСОБА_3 (а.с. 41-42).

Окрім того, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №4471 від 24.10.2022 "Про призначення службового розслідування по факту невиконання бойового розпорядження особовим складом 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 " (а.с. 43).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 15 лютого 2023 року призначено службове розслідування на підставі наказу №1216 командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування по факту несвоєчасного проведення службових розслідувань та не оформленню протоколу про адміністративне правопорушення майором ОСОБА_3 » (а.с. 47).

Службовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_3 не відпрацював матеріали службового розслідування, які були призначені та доручені йому для проведення згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №4471 від 24 жовтня 2022 року.

За несвоєчасне проведення службових розслідувань, призначених наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 24 жовтня 2022 року, №4471 від 24 жовтня 2022 року, №5641 від 24 листопада 2022 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення « ОСОБА_4 » на майора ОСОБА_2 .

У зв"язку з відсутністю фактичного та своєчасного проведення службового розслідування за невиконання наказів від 24 жовтня 2022 року №4470 і №4471 та від 24.11.2022 №5641, військовою частиною НОМЕР_1 повторно проведено службове розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.02.2023 №1216 «Про призначення службового розслідування по факту несвоєчасного проведення службових розслідувань та не оформленню протоколу про адміністративне правопорушення майором ОСОБА_3 » (а.с. 47).

За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування №6348 від 26.03.2023 (а.с. 66-97).

За наслідками службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 13.04.2023 №1357 «Про підсумки службового розслідування по факту невиконання бойового розпорядження особовим складом 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 23 жовтня 2022 року в селі Озарянівка Бахмутського району Донецької області, старшим лейтенантом ОСОБА_5 , командиром 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 було зачитано бойове розпорядження командира НОМЕР_3 омбр №1/87дек особовому складу 3 стрілецької роти з завданням до 12.00 24 жовтня 2022 року зайняти ротний опорний пункт 30560, для виконання бойового завдання за призначенням, проте, зокрема, військовослужбовець - ОСОБА_1 відмовився виконувати бойове розпорядження (а.с. 98-103).

При цьому, відповідач у відзиві зазначає, що невиконання бойового розпорядження командира слугувало причиною позбавлення позивача додаткової винагороди у жовтні 2022 року.

Суд вважає такі дії відповідача помилковими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 11 затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки.

У статті 30 Статуту внутрішньої служби вказано, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до статті 35 Статуту внутрішньої служби, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Згідно з ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту №551-XIV під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Вимогами п. 1 розділу II Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з вимогами п. 6 розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VI Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

Отже, у разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни, призначається службове розслідування, за результатами якого, у разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Саме тому, факт порушення військової дисципліни, має бути підтверджений у встановленому законодавством України порядку.

Тобто, невиконання наказів про призначення службового розслідування від 14.10.2022 №4055 та від 24.10.2022 № 4471, які загалом не стосуються дій позивача як військовослужбовця, не може слугувати підставою для невиплати додаткової грошової винагороди, оскільки вина військовослужбовця на момент його прийняття не доведена.

Окрім того, суд звертає увагу, що акт службового розслідування №6348, на який посилається у відзиві відповідач та наказ №1357 від 13.04.2023 про підсумки службового розслідування по факту невиконання бойового розпорядження, зокрема ОСОБА_1 , датовано 13.04.2023, тобто після прийняття оскаржуваного наказу від 04.11.2022.

Проте суд зауважує, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 №9/2 солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 06.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 13.11.2022, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.5).

Жодних документів, які б підтверджували недійсність вказаної довідки, матеріали справи не містять і відповідачем не надано, як і не заперечується факт безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року.

Суд наголошує, що в даному позовному провадженні суд надає оцінку виключно правомірності не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за спірний період.

Матеріалами справи підтверджується відсутність під час прийняття оскаржуваного наказу результатів службового розслідування, яким було б встановлено наявність ознак правопорушення щодо невиконання позивачем наказу командира.

Окрім того, відповідачем не надано доказів, що станом на дату прийняття наказу №4995 від 04.11.2022 про не виплату позивачу премії за жовтень 2022 року було таким, що набрало законної сили судове рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

За результатом розгляду адміністративної справи суд, в силу приписів ст.2 КАС України, вважає дій відповідача такими, що порушують принцип рівності перед законом та принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4995 в частині, що стосується не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди за жовтень 2022 року, є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату відповідачем на користь позивача додаткової винагороди за жовтень 2022 року у розмірі 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, суд зазначає наступне.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, за жовтень 2022 року.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (вул.Леваневського, Звягель, Житомирська область,11703, ідн. номер НОМЕР_4 ) до військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №4995 в частині, що стосується не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди за жовтень 2022 року.

Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за жовтень 2022 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 жовтня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко