Справа № 280/5829/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 жовтня 2023 року Справа № 280/5829/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд»

до Головного управління ДПС у Львівській області,

до Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (далі - позивач, ТОВ «Груп Інтрейд») до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - Відповідач-1, ГУ ДПС у Львівській області), до Державної податкової служби України (далі - відповідач-2, ДПС України), в якій позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8266834/41071921 від 14.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8309529/41071921 від 21.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 13 від 04.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

0визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8309528/41071921 від 21.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 12 від 04.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8568707/41071921 від 04.04.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 21 від 13.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8266836/41071921 від 14.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 31 від 21.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8266835/41071921 від 14.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 32 від 21.02.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8266913/41071921 від 14.02.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 22.03.2022 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

Крім того, просить суд стягнути на його користь судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що на дату виникнення податкових зобов`язань за господарськими операціями з поставки товару, ним, на виконання пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, були складені податкові накладні № 8 від 02.02.2022, № 13 від 04.02.2022, № 12 від 04.02.2022, № 21 від 13.02.2022, № 31 від 21.02.2022, № 32 від 21.02.2022, № 3 від 22.03.2022, реєстрація яких була зупинена, з підстав відповідності пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в поданих податкових накладних для розгляду питання про їх реєстрацію/відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Стверджує, що скористався наданим йому правом та подав копії документів та детальні письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у поданих податкових накладних, однак рішеннями комісії відповідача-1 було відмовлено у їх реєстрації. Вважає, що оскаржувані рішення відповідача-1 за своїм характером є необґрунтованими як нормативно, так і документально, оскільки вони не містять чіткого визначення підстав та мотивів для їх прийняття. При цьому наголошує на тому, що ним було надано всі документи, які беззаперечно підтверджують інформацію, зазначену у поданих податкових накладних, виходячи з чого відсутні жодні сумніви у здійсненні господарських операцій із поставки товару. З огляду на вказане просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 31.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 01.09.2023 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження по адміністративній справі № 280/5829/23 зазначивши вірно найменування та місцезнаходження відповідача 1 Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35), замість помилково зазначеного «Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.166).

Ухвалою суду від 21.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про розгляд даної справи в судовому засіданні.

Від представника відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що спірними рішеннями у реєстрації ПН було відмовлено законно у зв`язку із тим, що наданих платником в електронному вигляді документів, по яким було виписано спірні податкові накладні, недостатньо для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної. Також відповідач у відзиві зазначив, що зміст господарської операції, у зв`язку з виконанням якої відбувається реєстрація податкової накладної, податковому органу невідомий. Тому сам платник податку має визначити які первинні документи необхідно подати податковому органу на підтвердження реальності господарської операції та прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Відповідач вважає, що позовна вимога, щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну є втручання в дискреційні повноваження контролюючого органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Також просить суд відмовити у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки витрати не підтверджені належними доказами.

Відповідач 2 відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та з`ясувавши всі фактичні обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» зареєстровано в якості юридичної особи (дата запису: 06.01.2017 Номер запису: 0041938). Видами діяльності є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» та Державним підприємством «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод Мігремонт» укладено Генеральний Договір поставки 5717/3/2022 від 24.01.2022, предметом якого була поставка товарів.

Відповідно до номенклатури Договору був складений рахунок фактура №0000114 від 28.01.2022 року на суму 160 800,00 грн., рахунок-фактура №0000112 від 28.01.2022 року на суму 28 800,00 грн.. Поставка товару відбувалася партіями.

Поставка товару відбулася 02.02.2022 року по видатковій накладній №50 від 02.02.2022 року. Наступна поставка товару відбулася 21.02.2022 по видатковій накладній №110 від 21.02.2022, ще одна поставка товару відбулася 21.02.2022 за видатковою накладною № 111 від 21.02.2022 року. Часткову оплату за товар, поставлений по рахункам-фактурам №0000114 від 28.01.2022 року на суму 160 800,00 грн., №0000112 від 28.01.2022 на суму 28800,00 грн., Позивач отримав відповідно до платіжної інструкції №744 від 21.02.2022 року на суму 128640,00 грн. та платіжної інструкції №1862 від 07.07.2022 на суму 23040,00 грн.

На дату виникнення податкових зобов`язань, відповідно до приписів п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, позивачем на виконання п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України було складено податкові накладні №8 від 02.02.2022, № 31 від 21.02.2022, №32 від 21.02.2022.

Податкові накладні надавались відповідачу в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Меdос».

Згідно з квитанціями № від 14.07.2022, № від 14.07.2022, № від 14.07.2022, податкові накладні №8 від 02.02.2022, № 31 від 21.02.2022, №32 від 21.02.2022 року прийняті, але реєстрація зупинена.

Підставою зупинення реєстрації зазначено: «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критерії ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Позивач скористався своїм правом та надав на розгляд Комісії Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Комісією відповідача 1 прийняті Рішення про відмову у реєстрації податкових накладних: № 8266834/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній № 8 від 02.02.2022, № 8266836/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній № 31 від 21.02.2022, №8266835/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній №32 від 21.02.2022 , підставами прийняття яких було ненаданням платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Додаткова інформація: відсутні первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури.

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» та Державним підприємством «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МіГремонт» укладено Договір № 5538/3/2021 від 30.03.2021, предметом якого була поставка товарів. Відповідно до номенклатури Договору був складений рахунок фактура № 0002851 від 19.10.2021 на суму 296400,00 грн., рахунок-фактура №0002993 від 15.11.2021 року на суму 110 400,00 грн., №0002852 від 19.10.2021 на суму 1044000,00 грн., №0003112 від 13.12.2021 року на суму 275998,80 грн. Поставка товару відбувалася партіями.

Поставка товару відбулася 02.02.2022 по видатковій накладній №66 від 04.02.2022 року. Поставка товару також відбулася 04.02.2022 по видатковій накладній №65 від 04.02.2022 , 13.02.2022 по видатковій накладній № 89 від 13.02.2022, 22.03.2022 по видатковій накладній №15 від 22.03.2022.

Часткову оплату за товар, поставлений по рахункам-фактурам № 0002851 від 19.10.2021 на суму 296400,00 грн., рахунок-фактура №0002993 від 15.11.2021 року на суму 110 400,00 грн., №0002852 від 19.10.2021 року на суму 1044000,00 грн., №0003112 від 13.12.2021 на суму 275998,80 грн., Позивач отримав відповідно до платіжної інструкції №1427 від 09.06.2022 року на суму 199600,00 грн., платіжної інструкції №1428 від 09.06.2022 року на суму 92000,00 грн., платіжної інструкції №1432 від 09.06.2022 на суму 696000,00 грн., платіжної інструкції №950 від 11.01.2022 на суму 7174,80 грн.

На дату виникнення податкових зобов`язань, відповідно до приписів п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, позивачем на виконання п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України було складено податкові накладні №13 від 04.02.2022; №12 від 04.02.2022; № 21 від 13.02.2022; №3 від 22.03.2022 .

Податкові накладні надавались відповідачу в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Меdос».

Згідно з квитанціями № від 14.07.2022, № від 14.07.2022, № від 14.07.2022, № від 14.07.2022, податкові накладні прийняті №13 від 04.02.2022; №12 від 04.02.2022 року; № 21 від 13.02.2022 ; №3 від 22.03.2022, але реєстрація зупинена.

Позивач скористався своїм правом та надав на розгляд Комісії Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Ккомісією відповідача 1 прийняті Рішення про відмову у реєстрації податкових накладних: № 8309529/41071921 від 21.02.2023 по податковій накладній № 13 від 04.02.2022, № 8309528/41071921 від 21.02.2023 по податковій накладній № 12 від 04.02.2022, № 8568707/41071921 від 04.04.2023 по податковій накладній № 21 від 13.02.2022 та № 8266913/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній №3 від 22.03.2022.

Не погоджуючись із такими рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, урегулювані Податковим кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 185.1 статі 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246), пунктом 12 якого передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1112.2019 № 1165, який набрав чинності з 01.02.2020 (далі - Порядок № 1165).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з абзацом 1 пункту 6 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пунктів 7, 10, 11 Порядку № 1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Так, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як встановлено судом, реєстрація податкових накладних №8 від 02.02.2022 , № 31 від 21.02.2022, №32 від 21.02.2022, №13 від 04.02.2022, №12 від 04.02.2022, № 21 від 13.02.2022 року, №3 від 22.03.2022, зупинена, з тих підстав, що платник податку, яким подано для реєстрації податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Крім того, запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в податкових накладних для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії ризиковості платника податку визначено у додатку 1 до Порядку № 1165, у пункті 8 якого зазначено, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1245/34216, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 даного Порядку, прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, який може включати:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункт 7 Порядку № 520).

Пунктом 11 Порядку № 520 передбачено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 520, рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Отже, враховуючи наведені норми суд вважає, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкових накладних, але як вбачається з наданних суду копії рішень № 8266834/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній № 8 від 02.02.2022, № 8266836/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній № 31 від 21.02.2022, №8266835/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній №32 від 21.02.2022, № 8309529/41071921 від 21.02.2023 по податковій накладній № 13 від 04.02.2022, № 8309528/41071921 від 21.02.2023 по податковій накладній № 12 від 04.02.2022, № 8266913/41071921 від 14.02.2023 по податковій накладній №3 від 22.03.2022, підставою для їх прийняття зазначено неподання платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано, але саме зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, з огляду на наявність вимоги щодо обов`язкового зазначення у рішенні об`єктивнти обставини, які перешкоджають реєстрації ПН з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично були подані платником податку.

Крім того, на виконання вищезазначених вимог, позивачем повідомленнями були наданні відповідачу-1 пояснення та копії документів на підтвердження інформації зазначеної у податкових накладних 8 від 02.02.2022 , № 31 від 21.02.2022, №32 від 21.02.2022, №13 від 04.02.2022, №12 від 04.02.2022, №3 від 22.03.2022, реєстрація яких зупинена.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В даному випадку, відповідачами ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не виказано у відповідному рішенні, а відмова у реєстрації спірної податкової накладної фактично обґрунтована відсутністю одиничних документів.

Також, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу позивача (пояснення), було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірної накладної.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Крім того як вбачається з наданої суду копії рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області я№ 8568707/41071921 від 04.04.2023 ким позивачу відмовлено у реєстрації у податковій накладній № 21 від 13.02.2022 , і яка є предметом оскарження у цій справі, підставою для його прийняття зазначено надання платником податку копій документів, складених із порушення законодавства, при цьому рішення не містить підкреслень тих документів, які позивачем не надано, але саме зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, з огляду на наявність вимоги щодо обов`язкового зазначення у рішенні об`єктивних обставини, які перешкоджають реєстрації ПН з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично були подані платником податку.

Крім того, у спірному рішенні зазначена додаткова інформація неподання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків, в якому жодним чином не зазначено, які ж саме документи відсутні. Натомість позивачем повідомленням № 1 від 27.03.2023 надавались пояснення щодо реєстрації спірної ПН № 21, які отримано податковим органом, у яких позивач детально пояснив ланцюг господарської операції, а саме, що товариство здійснює оптову торгівлею радіоелектронними компонентами, а тому з ДП ЗДАРЗ «Мігремонт» укладений договір № 5538/3/2021 від 30.03.2021, договір № 16 на поставку комплектуючих. Відповідно до номенклатури Договору був складений рахунок фактура №0002852 від 19.10.2021 на суму 1044000,00 грн. Поставка товару відбулася 13.02.2022 по видатковій накладній № 89 від 13.02.2022. Часткова оплата отримано 09.06.2022, яка відображена в картці субрахунку № 361. Продукція прибрана у ТОВ «БЕЙТ ГРУП» по видатковій накладній № 32 від 01.02.2022 згідно договору № 12 від 27.01.2022. Наявність продукцію на складі підприємства підтверджено карткою субрахунку № 281. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зупиняючи реєстрацію ПН № 21 від 13.02.2022, відповідачем-1 не вказано позивачеві про невідповідність поданих ним документів вимогам законодавства та про те, що з наданих ним актів виконаних робіт не можливо встановити місце виконання даних робіт, що як наслідком не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів.

До того ж, суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що у комісії, яка приймає рішення про відмову у реєстрації податкових накладних не має ані повноважень, ані об`єктивної можливості визначити детальний перелік необхідних документів для кожного окремого випадку зупинення податкової накладної, у зв`язку із чим платник податків самостійно повинен визначити перелік документів, які б підтверджували підстави складання конкретної податкової накладної, у зв`язку із наступним.

Верховним Судом у постанові від 08.02.2022 у справі № 380/8213/21 зазначено про те, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Також, Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 по справі № 360/2460/20 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд. Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Отже враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що під час розгляду справи відповідачами не було надано доказів щодо наявності ґрунтовних недоліків у поданих позивачем з метою реєстрації податкових накладних документів, а відмова у реєстрації спірних ПН фактично обґрунтована відсутністю первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити), розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків, що спростовується дослідженими під час розгляду справи документами, які були надані позивачем суду під час розгляду справи та відповідачу на підтвердження правомірності формування ним спірних ПН, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття рішень № 8266834/41071921 від 14.02.2023 , 8309529/41071921 від 21.02.2023, № 8309528/41071921 від 21.02.2023, № 8568707/41071921 від 04.04.2023, № 8266836/41071921 від 14.02.2023, № 8266835/41071921 від 14.02.2023, № 8266913/41071921 від 14.02.2023 , діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що є підставою для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню, відповідно, з урахуванням положень підпункту 201.16.4 пункту201.16статті201, пункту201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пункту 19, пункту 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні № 8 від 02.02.2022, № 13 від 04.02.2022, № 12 від 04.02.2022, № 21 від 13.02.2022, № 31 від 21.02.2022, № 32 від 21.02.2022, № 3 від 22.03.2022 .

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довели правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 18 788 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Щодо поданої 08.09.2023 заяви позивача про стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: Копію договору на надання правничої допомоги від 01.02.2021 року з додатковими угодами до нього, копію рахунку фактури № СФ-0000152 від 07.09.2023 року; копію платіжної інструкції № 1338 від 07.09.2023; копію Акту-приймання передачі № ОУ-0000152 від 07.09.2023 року; копію розрахунку гонорару (Додаток до Акту-приймання передачі № ОУ-0000152 від 07.09.2023).

Судом враховано, що 01 лютого 2021 року між позивачем (Клієнт) та Адвокатським бюро «Сергія Жечева» (Адвокатське бюро), в особі керівника Жечева Сергія Олександровича укладено договір про надання правової допомоги (далі Договір). Предметом Договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Сторони домовились, що надання правової допомоги за цим Договором безпосередньо здійснюватиметься керівником Адвокатського бюро адвокатом Жечевим С.О. або іншим адвокатом, що оформлюється ордером на адвоката. Пунктами 4.2., 4.3. Договору визначено, що гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється Актом приймання-передачі наданої правової допомоги. Загальна ціна цього Договору визначається як сума вартості всієї правової допомоги, відповідно до підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданої правової допомоги за цим Договором протягом строку його дії.

Крім того, 1 лютого 2021 року між Сторонами укладено Додаткову угоду від 01.02.2021 № 1 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021, відповідно до якої сторонами узгоджено вартість правової допомоги, що надається, у тому числі, щодо судово-претензійної роботи: підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, зустрічного позову, апеляційної скарги, касаційної скарги (в незалежності від витраченого часу) 5 000 грн.

Відповідно приписів частин 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

З таким клопотанням відповідач до суду не звертався, однак у відзиві на позовну заяву стосовно стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компетенції понесених, у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, від 16.03.2021 у справі № 20/12065/19.

Згідно акту приймання-передачі послуг за Договором, позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному: складання позовної заяви вартістю 5000,00 грн.

Оплата послуг за Договором здійснена згідно рахунку рахунку фактури № СФ-0000152 від 07.09.2023 та платіжної інструкції № 1338 від 07.09.2023.

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 5000,00 грн не є завищеними у порівняні з обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому розмір витрат на правничу допомогу, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, якими прийнято протиправні рішення, а саме Головного управління ДПС в Львівській області, у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Брянська, буд, 15, офіс 25, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, буд. 8, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 8266834/41071921 від 14.02.2023, №8309529/41071921 від 21.02.2023, № 8309528/41071921 від 21.02.2023, № 8568707/41071921 від 04.04.2023, № 8266836/41071921 від 14.02.2023, № 8266835/41071921 від 14.02.2023, № 8266913/41071921 від 14.02.2023.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 8 від 02.02.2022, № 13 від 04.02.2022, № 12 від 04.02.2022, № 21 від 13.02.2022, № 31 від 21.02.2022, № 32 від 21.02.2022, № 3 від 22.03.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» 18 788 грн. 00 коп. судового збору та 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова