Справа № 160/12176/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій позивач з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ №349-н від 24 січня 2022 року про проведення фактичної перевірки на підставі якого було вчинено дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області під час проведення перевірки, за результатами якої було складено акт перевірки № 349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №00/5197/0902 від 14.06.2021 про застосування штрафних санкцій в сумі 672 000 (шістсот сімдесят дві тисячі гривень) 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначено, що 09.05.2023 р. ним було отримано акт №119 від 01.05.2023 р. опису майна складений посадовою особою Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області. При цьому, позивач зауважив, шо не отримував жодного документа, який передував прийняттю цього акту (рішення, вимоги, розрахунку тощо). У подальшому позивач з`ясував, що на підставі наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 24.01.2022 р. та направлення на перевірку №297 від 24.01.2022 р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , АЗС за період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р., за результатами якої 03.02.2022 р. відповідачем складено акт №349/04- 36-09-02/ НОМЕР_1 й на підставі цього акту відповідачем складено податкове повідомлення-рішення №00/5197/0902 від 14.06.2021 р. про застосування відносно позивача штрафних санкцій в розмірі 672 000,00 грн. ОСОБА_1 наголосив, що в направленні на перевірку зазначено про його пред`явлення, а копію наказу від 24.01.2022 р. про проведення перевірки із письмовою вимогою перевіряючих вручено 25.01.2022 р. ОСОБА_2 . При цьому позивач наголосив, що вказана особа не є його представником (робітником, посадовою особо тощо), однак в направленні зазначено, що ОСОБА_2 обіймає посаду начальника АЗС ФОП ОСОБА_1 , однак такі твердження є безпідставними, адже ОСОБА_2 не є посадовою особою позивача та в трудових відносинах з позивачем не перебуває. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області вручено передбачені податковим законодавствам передуючі перевірці документи сторонній особі, яка жодним чином не пов`язана з провадженням позивачем підприємницької діяльності, у зв`язку з чим перевірку проведено відповідачем в присутності сторонньої особи за відсутності позивача або його представника (уповноваженої особи), та без повідомлення позивача в подальшому про факт проведення перевірки. Надалі відповідачем на підставі акта №349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р. прийнято протиправне податкове повідомлення-рішення №00/5197/0902, що датовано 14.06.2021 р. Позивач звернув увагу на розбіжність в даті прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та неправильно надруковане прізвище позивача (ФОП ОСОБА_3 , замість ФОП ОСОБА_4 ). Наведене, на думку позивача, свідчить про наявність значної кількості помилок або свідомо допущених відповідачем зловживань при складанні документів за результатами перевірки, що ставить під сумнів викладене у прийнятих відповідачем рішеннях. Також ОСОБА_1 зауважив, що відповідну перевірку проведено контролюючим органом незважаючи на мораторій, який визначений п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19). Крім того, позивач зазначив, що в акті опису майна №119 від 01.05.2023 р. зазначено, що його було складено на підставі рішення №8863-55, прийнятого відповідачем 18.05.2020 р., тобто з дня прийняття рішення до процедури опису майна пройшло майже три роки, що може свідчити про наявні маніпуляції зі сторони відповідача. Наведене, на думку позивача, породжує сумнів про наявність податкового боргу, адже за минулі звітні (податкові) періоди ФОП ОСОБА_1 подавав до контролюючого органу податкову звітність (декларації) та питання податкового боргу жодного разу не виникало.
Подана ФОП ОСОБА_1 до суду позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 06.06.2023 р. була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 р. відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
29.06.2023 р. до суду надійшов від ГУ ДПС у Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та просив у задоволенні позову останнього відмовити. Відповідач зазначив, що у спірному податковому повідомленні-рішенні допущено описку в даті його прийняття (зокрема, рік), однак наведене не впливає на результати перевірки та не може бути підставою для скасування такого рішення. Контролюючий орган вважає необґрунтованими доводи позивача щодо порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки. Відповідач зазначив, що фактична перевірка місця зберігання пального, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 була проведена працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до ст. 19, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 та на підставі п.п. 80.2.5 п 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та наказу від 24.01.2022 р. №349-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 )» за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Відповідач зауважив, що цю перевірку було здійснено в присутності начальника АЗС - Бровко Світлани Миколаївни, якій були вручені направлення на перевірку - 24.01.2022 р., тобто перед початком перевірки. При цьому, позивач вважає, що викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях ФОП ОСОБА_1 твердження про те, що ОСОБА_2 не є посадовою особою (уповноваженим представником) позивача мають значення для розгляду справи, однак на результати самої перевірки та винесення по ній штрафних санкцій не впливають. Посилаючись на приписи п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, відповідач зазначив, що посадові особи контролюючого органу перед початком перевірки не зобов`язані та не мають можливості переконатись у тому, що начальник АЗС Бровко С.М. є найманою особою ФОП ОСОБА_1 . Відповідач зауважив, що громадянка ОСОБА_2 представилась начальником АЗС ФОП ОСОБА_1 та підписалась у направленнях на проведення перевірки. При цьому, відповідач наголосив, що до повноважень посадових осіб контролюючого органу під час проведення фактичної перевірки не входить встановлення паспортних та анкетних даних особи, яка безпосередньо виконує обов`язки працівника суб`єкта господарювання, а також перебуває на місці провадження господарської діяльності. Окрім того, відповідач наголосив, що сам факт не перебування у трудових відносинах з суб`єктом господарювання особи, яка представилась посадовою особою АЗС (начальником), не може бути підставою для звільнення такого суб`єкта господарювання від встановленої Податкового кодексу України відповідальності за порушення, викладені в акті фактичної перевірки. Одночасно із цим, відповідач наголосив, що позивачем не надано доказів, що спростовують наявність порушень, викладених в акті № 349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р. Також, на думку відповідача, в межах спірних правовідносин посилання позивача на положення п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є недоцільним, оскільки у даному випадку їх дія не розповсюджується на порушення, виявлене під час перевірки. Відповідач навів обґрунтування правомірності складених ним податкової вимоги та рішення про опис майна позивача у податкову заставу. ГУ ДПС у Дніпропетровській області стверджує, що при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, складеним на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.
04.07.2023 р. представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подано до суду заяву про зміну позовних вимог у справі з викладенням позовних вимог у наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ №349-н від 24 січня 2022 року про проведення фактичної перевірки на підставі якого було вчинено дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області під час проведення перевірки, за результатами якої було складено акт перевірки № 349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №00/5197/0902 від 14.06.2021 про застосування штрафних санкцій в сумі 672 000 (шістсот сімдесят дві тисячі гривень) 00 копійок.
У цій заяві позивач виклав обґрунтування уточнених позовних вимог та зазначив, що відповідачем проведено фактичну перевірку, за результатами якої встановлені факти неподання до контролюючого органу електронної звітності, відповідно до п.п 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, що є предметом камеральної перевірки, а не фактичної. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач вийшов за межі предмету фактичної перевірки, у зв`язку з чим акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням Закону, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Так, зважаючи на викладене, позивач вважає, що прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення є неправомірними, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 19.03.2019 р. у справі №803/1908/16, від 21.01.2021 р. у справі №813/2519/17, від 22.05.2018 р. у справі №826/5165/17. Стосовно акта перевірки позивач зазначив, що в цьому акті не становлено наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним в період з 01.04.2020 р. по 22.07.2021 р., а також не встановлено факт роботи позивача в період з 01.04.2020 р. по 22.07.2021 р. (період до отримання ліцензії). Водночас, перевіркою встановлено факт порушення, що полягає в неподанні звітності в період з 01.04.2020 р. по 22.07.2021 р. При цьому, відповідачем не перевірялося питання про наявність у позивача ліцензії та факту роботи ФОП ОСОБА_1 у вказаному періоді. Отже, позивач вважає, що в нього був відсутній обов`язок подавати за цей період звітність до контролюючого органу, за відсутність якої застосовано штрафні санкції. Позивач повторно наголосив на допущенні контролюючим органом процедурних порушень щодо призначення та проведення спірної перевірки, а також стосовно неправильності нарахування відповідачем суми штрафної санкції, виклавши доводи аналогічні до тих, що вказано ним у позовній заяві та додаткових поясненнях. Також позивач звернув увагу на порушення контролюючим органом порядку листування у вигляді несвоєчасного направлення йому примірника акта перевірки, що призвело до порушення порядку винесення спірного податкового повідомлення-рішення. Додані до відзиву відповідача докази направлення позивач вважає неналежними з огляду на відсутність опис вкладення цих поштових відправлень.
Цією ухвалою судом розпочато розгляд справи спочатку та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
21.08.2023 р. до суду надійшов від ГУ ДПС у Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог ФОП ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач зауважив, що у позовній заяві оскаржуються податкове повідомлення-рішення №00/5197/0902 від 14.06.2022 р., однак при його винесенні була допущена технічна помилка у році «2021», тому копія даного податкового повідомлення-рішення датується «14.06.2021». Контролюючий орган наголосив, що дана помилка є опискою, не впливає на результати перевірки та не може бути підставою для скасування такого податкового повідомлення-рішення. Щодо посилань позивача про безпідставність винесення наказу на проведення перевірки, наведених у додаткових поясненнях ФОН ОСОБА_1 зазначив, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. На думку відповідача, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.07.2022 р. у справі №320/1864/21. При цьому, отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю в частині обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками. Відповідач вважає, що ним було дотримано форми та змісту наказу про призначення перевірки № 349-п від 24.01.2022 на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, а відтак доводи позивача про необхідність відображення в наказі про призначення перевірки на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України інформації про порушення вимог законодавства у цьому випадку є помилковими. Відповідач зауважив, що визначальним для вирішення питання про застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є факт порушення визначеного законом порядку реалізації товарів. В свою чергу, сам факт не перебування особи, якою були допущені відповідні порушення, із суб`єктом господарювання в офіційних трудових відносинах не може бути підставою для звільнення такого суб`єкта господарювання від відповідальності. Так, в ході перевірки контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України не забезпечено своєчасного подання до ДПС України електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Дніпропетровській області правомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності ФОП від 12.08.2015 р.
Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів економічної діяльності позивача, зокрема, належить (за КВЕД):
47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний);
47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
47.30 Роздрібна торгівля пальним.
ФОП ОСОБА_1 отримано наступні ліцензії:
24.01.2020 р. начальником Кам`янського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» на загальну суму 14 293, 46 грн.
18.05.2020 р. начальником Кам`янського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення за №8863-55 про опис майна ФОП ОСОБА_1 у податкову заставу.
Начальником управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено наказ «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» за №649-п від 24.01.2022 р., за змістом якого з посиланням на ст. 19-1, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , АЗС, з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності, що буде перевірятися з 01.07.2019 р. по 02.02.2022 р. Дата початку перевірки 24.01.2022 р. Тривалість перевірки не більше 10 діб.
У період з 25.01.2022 р. по 02.02.2022 р. фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» за №649-п від 24.01.2022 р. та направлень на перевірку від 24.01.2022 р. за №297 і №298 була проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, за результатами якої контролюючим органом складено Акт №349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р. (далі акт перевірки).
Відповідно до ст. 230.1.3 Податкового кодексу України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Натомість, як зазначено контролюючим органом в акті, позивачем за період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р. (672 доби) не подано довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального з уніфікованим номером 1013763
З огляду на вищенаведене, ГУ ДПС у Дніпропетровській області дійшло висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України
03.02.2022 р. працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено Акт, що засвідчує відмову ФОП ОСОБА_1 від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки.
Також до акту перевірки відповідачем було сформовано розрахунок.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення за №00/5197/0902 від 14.06.2021 р., згідно з яким до позивача на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та ст. 128 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем «Адмін. Штрафи та інші санкції (надх. Коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДФС-рай)» в розмірі 672 000, 00 грн.
Суд зауважує, що відповідачем у відзивах на позовну заяву зауважено, що у вказаному вище податковому повідомленні-рішенні допущено описки в даті складання цього рішення (зокрема, невірно зазначено рік) та у прізвищі особи, до якої застосовано відповідну штрафну санкцію (зокрема, вказано « ОСОБА_6 », в той час як прізвище позивача « ОСОБА_7 »), однак у податковому повідомленні-рішенні міститься посилання на акт перевірки та вказано РНОКПП позивача.
01.05.2023 р. податковим керуючим ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено Акт №119 про опис майна ФОП ОСОБА_1 у податкову заставу з огляду на наявність в останнього податкового боргу на суму 675 640, 04 грн.
Вищезазначений акт разом з примірником витягу про реєстрацію обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були направлені позивачу засобами поштового зв`язку та вручені 06.05.2023 р. згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії під час проведення перевірки за результатами якої було складено акт перевірки №349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р., на підставі якого контролюючим органом у подальшому було протиправно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, з метою захисту власних прав та інтересів ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції У країни кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (п.п. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (п.п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).
Відповідно до п. 81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень або інших рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі №160/8859/18 та від 30.06.2019 р. у справі №825/1747/17.
Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Як встановлено судом, як на підставу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 в наказі №349-п від 24.01.2022 р. зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у відповідності до якого фактична перевірка може бути призначена.
Передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Однак, зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про призначення перевірки №349-п від 24.01.2022 р.
Крім того, у вказаному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Рівненській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.
Відповідач не надав належним чином доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства. У самому наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизує суть порушення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.11.2022 р. у справі №440/1074/21.
В той же час суд зазначає, що інформація на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.
Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22.09.2020 р. у справі № 520/1304/2020 та від 04.12.2018 р. у справі 820/4894/18.
Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №349-п від 24.01.2022 р., податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.
На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.
Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до статті 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п. 19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п. 19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 19-1.1.16).
Натомість, суд констатує, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями податковий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.
Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Узагальнюючи викладене, Верховний Суд зробив правовий висновок, що при призначенні фактичної перевірки контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.
За висновком Верховного Суду в подібних правовідносинах, що викладений в постановах від 12.10.2021 р. у справах №120/5729/20-а та №120/5229/20-а, при встановленні в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.
За приписами п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Отже, до початку проведення фактичної перевірки платнику податку, або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції повинен бути вручений наказ про проведення перевірки під розписку.
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази направлення або вручення наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» за №649-п від 24.01.2022 р. позивачу або його уповноваженому представнику чи особам, які фактично проводять розрахункові операції.
Тобто, вищевказаний наказ позивачу або уповноваженій особі не вручався.
При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи наявні відмітки у виписаних ГУ ДПС у Дніпропетровській області направленнях на перевірку від 24.01.2022 р. №297 і №298 щодо вручення під розпис 25.01.2022 р. останніх та примірника наказу на проведення фактичної перевірки ОСОБА_2 як начальнику (керівнику) АЗС.
Водночас, позивачем надано до суду довідку від 23.06.2023 р. за підписом позивача, в якій зазначено, що у період з 24.01.2022 р. по 05.02.2022 р. ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 й будь-яких посад на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідний період не обіймала.
Доказів протилежного відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, до суду не надано й про наявність таких доказів суд не повідомлено.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ №649-п від 24.01.2022 р. про проведення фактичної перевірки до її початку не було вручено ні платнику податків, ні особам, які фактично проводять розрахункові операції, ні уповноваженим особам позивача.
При цьому, суд зауважує, що у контролюючого органу наявний законодавчо встановлений обов`язок щодо ознайомлення платника податків, його уповноваженої особи, або особи, яка фактично проводить розрахункові операції, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення до її початку, як підстава для її початку проведення, проте, не доведення відповідачем в ході розгляду справи виконання даного обов`язку шляхом надання належних та допустимих доказів, обґрунтовано дає підставу вважати, що спірна перевірка фактично не була проведена.
Посилання контролюючого органу на те, що до початку проведення перевірки було здійснено контрольну розрахункову операцію (придбано товар у продавця позивача), що, на думку контролюючого органу, свідчить про початок фактичної перевірки та допуску до її проведення, суд не приймає до уваги, з огляду на те, що проведення контрольної розрахункової операції не є обставиною з якою норми ПК України пов`язують фактичний допуск до перевірки.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 04.09.2020 р. по справі №821/1274/18.
Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 р. у справі 816/228/17, Верховний суд вказав, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
Таким чином, виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позовна вимога ФОП ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу №349-н від 24.01.2022 р. про проведення фактичної перевірки на підставі якого було вчинено дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області під час проведення перевірки, за результатами якої було складено акт перевірки № 349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р., є такою, що не підлягає задоволенню.
Стосовно позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №00/5197/0902 від 14.06.2021 р. про застосування штрафних санкцій в сумі 672 000, 00 грн., суд зазначає таке.
Підпункт 14.1.141-1. п.14.1 ст.14 ПК визначає термін пальне: Пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу
Відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.
Згідно з пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України, розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.
Відповідно до п.230.1 ст.230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Відповідно до пункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).
Відповідно до абз. 2 п. 5 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження формату даних, структури та форм електронних документів для наповнення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі» №944 від 27.11.2018 р., основна довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі - Довідка 1) надсилається до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр) окремо щодо кожного акцизного складу пального одноразово.
При цьому, коригуючі довідки формуються і надсилаються розпорядником акцизного складу до Реєстру протягом трьох календарних днів з дати виявлення помилки (помилок) у наданій у довідках інформації. Коригуюча довідка подається не частіше одного разу на добу (абз. 4 та 5 п. 5 Наказу №944).
У підпункті 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено заборону здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ (п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України).
Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів затверджено постановою Кабінету Міністрів України №891 від 22.11.2017 р. (далі - Порядок №891).
Пунктом 3 Порядку №891 визначено, що адміністратором та держателем Реєстру є контролюючий орган, який забезпечує:
- створення програмного продукту, що забезпечує функціонування Реєстру, приймання від розпорядників акцизних складів електронних документів для наповнення Реєстру, обробку електронних документів для наповнення Реєстру та перенесення з них даних до Реєстру, збереження даних, що містяться в Реєстрі;
- захист інформації, що міститься в Реєстрі, в установленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 5 Порядку №891 електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять:
1) інформацію про розпорядника акцизного складу (найменування, реєстраційні дані, реквізити документів, на підставі яких здійснюється експлуатація акцизного складу);
2) інформацію про всі наявні у розпорядника акцизного складу акцизні склади (адреса, правовстановлюючі документи на споруди та приміщення акцизного складу) з уніфікованим номером кожного акцизного складу, який автоматично присвоєно в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з уніфікованою нумерацією кожного акцизного складу та всі резервуари (їх кількість, тип, ємність) з уніфікованою нумерацією кожного резервуара, розташовані на акцизних складах;;
3) інформацію про акцизний склад з уніфікованим номером в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, розташовані на такому акцизному складі резервуари із уніфікованою нумерацією, про назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу, та назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери рівнемірів, установлених на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на такому акцизному складі;
4) дату встановлення, заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування витратоміра, рівнеміра, резервуара, відомості щодо організацій та осіб, які проводили такі роботи;
5) зведені за добу підсумкові облікові дані щодо:
обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового
обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту;
добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату . природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне);
6) інформацію про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, посада), які формують та надсилають електроні документи для наповнення Реєстру;
7) інформацію про коригування даних, зазначених у підпунктах 1-5 цього пункту, в електронних документах для наповнення Реєстру, надісланих до Реєстру (коригуючі електронні, документи для наповнення Реєстру);
8) інформацію про такі ознаки акцизного складу:
акцизний склад, на якому провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне), обладнаний лише витратомірами в кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) шляхом наливу з такого акцизного складу;
акцизний склад, на якому здійснюється виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізуєшся виключно у тарі виробника без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнаний витратомірами та рівнемірами;
9) інформацію про обсяги залишків пального, що розташовані на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці;
10) інформацію про дні, в які акцизний склад не працює, не працює.
Як стверджує у відзивах на позовну заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області, за період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р. (672 доби) ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не подано довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального з уніфікованим номером 1013763.
З огляду на викладене, відповідачем за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено порушення ст. 230.1.3 ПК України, про що зазначено в акті перевірки №349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 03.02.2022 р., який було направлено позивачу засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Сума штрафних (фінансових) санкцій, яка підлягає нарахуванню згідно розрахунку до акту фактичної перевірки від 03.02.2022 №349/04-36-09-02/ НОМЕР_1 склала 672 00,00 грн.
У подальшому на підставі акта перевірки відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №00/5197/0902 від 14.06.2022 р. на суму 672 000, грн.
Водночас, наявні у матеріалах справи докази свідчать про факт вимушеного простою в роботі ФОП ОСОБА_1 у період з 26.05.2021 р. по 01.08.2021 р. (зокрема, накази позивача за №26/05-1 від 26.05.2021 р. та за №31/07-1 від 31.07.2021 р.).
При цьому, слід зауважити, що в ході проведення фактичної перевірки фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області не досліджувалося питання щодо роботи акцизного складу ФОП ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 р. по 01.02.2022 р. (в т.ч. період вимушеного простою в роботі, з урахуванням відомостей в зазначених вище наказах позивача).
Натомість, в п.п.230.1.3. пункту 230.1. ст.230 ПК України зазначено про обов`язок розпорядників акцизних складів на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Разом з тим, враховуючи зміст акта перевірки, працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідні обставини не були враховані під час проведення фактичної перевірки.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, вказує, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення
У рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Таким чином, з урахуванням всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про доцільність визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області за №00/5197/0902 від 14.06.2021 р.
При цьому, суд вважає за необхідне окремо зауважити, що не приймає до уваги аргументи сторін, пов`язані зі винесенням контролюючим органом податкової вимоги форми «Ф» №8863-55 від 24.01.2020 р. прийняттям рішенням про опис майна позивача у податкову заставу №8863-55 від 18.05.2020 р. та складанням акту опису майна №119 від 01.05.2023 р., оскільки вищезазначені вимога, рішення та акт безпосередньо не стосуються предмета спору у цій справі.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.3ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даною позовною заявою ФОП ОСОБА_1 , згідно із наявними в матеріалах справи роздруківками електронних квитанцій від 02.06.2023 р. та від 09.06.2023 р. сплатило судовий збір у розмірі 6720,00 грн. (за вимоги майнового характеру) та 2684,00 грн. (за вимоги немайнового характеру).
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору у розмірі 6720, 00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №00/5197/0902 від 14.06.2021 р.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса