Справа № 140/20658/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/20658/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними щодо не звільнення солдата ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 16.03.2022 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, проходить військову службу у Військові частині НОМЕР_1 . 16.05.2023 позивач звернувся до командира військової частини із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Командиром військової частини не надано жодної відповіді на рапорт позивача у встановлений законодавством місячний термін.

21.06.2023 та 05.07.2023 відповідачу були надіслані адвокатські запити про надання інформації про результати розгляду рапорту Писарського С.С., однак, відповіді на адвокатські запити станом на 18.07.2023 отримано не було.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у звільненні його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» такими, що порушують його законні права та інтереси.

Зокрема, зазначає, що є онуком по лінії матері ОСОБА_2 , який відповідно до заключення лікарсько-консультативної комісії від 04.05.2023 №51, виданого поліклінікою КП «Центральна районна лікарня» Підгайцівської сільської ради потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для його звільнення із військової служби, оскільки інші особи, які можуть доглядати ОСОБА_2 , відсутні, що підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.05.2023.

За таких обставин вважає ігнорування та фактичну відмову відповідача у задоволенні його рапорту неправомірною, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав, в обґрунтування своєї позиції вказав, що позивачем рапорт про звільнення подано одразу командиру військової частини, а не прямому командиру, чим порушено вимоги абзацу другого пункту 225, та пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Відповідач вказує на безпідставність твердження позивача про те, що жодної відповіді на поданий рапорт і адвокатські запити командуванням військової частини надано не було, оскільки воно не відповідає дійсності.

Військова частина наголошує на тому, що підстави для звільнення позивача відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутні, оскільки необхідність догляду за хворим дідом підтверджена висновком лікарсько-консультативної комісії, який не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за особою, яка цього потребує, оскільки стосовно підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа.

Крім того, у поданому рапорті Писарського С.С. не представлене належне документальне підтвердження відсутності інших осіб, які можуть здійснювати сторонній догляд за хворою особою, яка потребує стороннього догляду, наданий позивачем акт обстеження матеріально-побутових умов від 02.05.2023 №12 не є документом, який може підтверджувати такі обставини.

За таких обставин в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від учасників справи не надійшли.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 призваний за загальною мобілізацією та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

16.05.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

До рапорту позивачем додано нотаріально завірені копії таких документів: паспорта громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про смерть матері ОСОБА_1 , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері ОСОБА_1 , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері ОСОБА_1 , оригінали: заключення ЛКК від 04.05.2023 №51, виданого поліклінікою «Луцька центральна районна лікарня» Підгайцівської сільської ради, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 02.05.2023 №12, складеного комісією Куличівського старостинського округу Колківської селищної ради Волинської області (а.с. 9, зворот).

В подальшому 06.07.2023 позивач звернувся з таким самим рапортом до командира 14 артилерійської батареї, додавши до нього ті ж документи, що і до рапорту від 16.05.2023 (а.с.38).

20.06.2023 представник позивача адвокат Герус В.І. звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про результати розгляду рапорту на звільнення, поданого солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 18).

05.07.2023 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з аналогічним адвокатським запитом (а.с. 44)

Листом від 18.07.2023 №3085 Військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача, що вказаний рапорт розглянутий, однак, повернутий на доопрацювання у зв`язку з відсутністю медичного висновку МСЕК про потребу у здійсненні стороннього догляду за ОСОБА_2 , також не представлене належне документальне підтвердження відсутності інших осіб, що можуть здійснювати сторонній догляд за хворою особою, яка потребує постійного догляду (а.с. 45). Вказана відповідь була надіслана адвокату Герусу Б.І. 19.07.2023, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (а.с. 46).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами першою, другою, четвертою - шостою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжений до 15.11.2023.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Позивач у позовній заяві зазначає, що подав рапорт і просить його звільнити з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворим дідом, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена заключенням ЛКК від 04.05.2023 та актом обстеження матеріально-побутових умов його діда ОСОБА_2 від 02.05.2023 №12, які позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зокрема, у заключенні ЛКК від 04.05.2023 вказано про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

З приводу наданого позивачем висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я суд погоджується з аргументами відповідача, що такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за хворим дідом, оскільки стосовно підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа.

Так, відповідно до абзацу шостого постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

При вирішенні даного спору, суд наголошує на тому, що нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 деталізують положення Закону України № 2232-XII, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова ( в т.ч. і під час військового стану). Закон встановлює загальні правові норми, якими передбачено перелік документів і органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.

Крім того, з проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою особою підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за його дідом, не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність повернення його рапорту на доопрацювання.

Водночас позивачем до рапорту про звільнення не було надано підтвердження відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд за дідом позивача.

Надані ОСОБА_1 до рапорту про звільнення копії його свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть його матері та копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану підтверджують той факт, що позивач є онуком ОСОБА_2 , та те, що дочка ОСОБА_2 мати позивача померла.

Однак, вказані документи не підтверджують тієї обставини, що у діда позивача відсутні інші родичі, які можуть здійснювати постійний догляд за ним. При цьому, як слідує із акту обстеження від 02.05.2023 №12, у ОСОБА_2 є діти, які досягли пенсійного віку. Проте, позивачем до рапорту не було додано документів, які підтверджують, що вказані особи не можуть здійснювати постійний догляд за дідом позивача.

Водночас суд відхиляє посилання позивача на акт обстеження матеріально - побутових умов від 02.05.2023 №12, як на доказ потреби у постійному сторонньому догляді за хворим дідом, оскільки законодавцем визначений інший порядок підтвердження такого догляду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 04.07.2022 № 190 затверджено форму акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи, з метою призначення житлових субсидій та надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

У випадку позивача, спірні правовідносини не стосуються призначення житлових субсидій та надання щомісячної грошової допомоги особі з інвалідністю, що свідчить про неналежність такого доказу як Акт обстеження матеріально-побутових умов у правовідносинах публічної служби.

Проаналізувавши наведе вище в сукупності в контексті встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту з додатками відсутні, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що дії відповідача правомірні та узгоджуються з вимогами встановленими частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський