Справа № 500/1717/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1717/23 пров. № А/857/10451/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року, ухвалене суддею Осташем А.В. у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 500/1717/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12 від 11.04.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу роботу на посадах слюсара з ремонту рухомого складу 4-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 03.10.1989 по 28.02.1990; оглядача - ремонтника вагонів 5-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 01.03.1990 по 04.12.1995; старшого оглядача вагонів 5-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 05.12.1995 по 31.05.2000; старшого оглядача вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 01.06.2000 по 04.02.2013; старшого оглядача - ремонтника вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 05.02.2013 по 31.03.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити пенсію за вислугу років з 03.04.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки посади, зазначені у довідці №17 від 31.03.2023, виданій Регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», не відповідають посадам, передбаченим Списком, жодні періоди роботи не можуть бути зараховані до спеціального стажу позивача.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 03.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатом розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №12 від 11.04.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного для призначення пенсії спеціального стажу.

Обрахований пенсійним органом страховий стаж позивача становить - 39 років 0 місяців 16 днів та до спеціального стажу не зараховано періоди роботи в згідно з пільговою довідкою від 31.03.2023 №17, виданою Регіональною філією "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", оскільки посади не відповідають посадам, зазначеним у Списку.

Позивач, вважаючи рішення комісії при пенсійному органі протиправним, звернувся до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: «Особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, пенсія за вислугу років згідно із нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначається за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного Законом України «Про пенсійне забезпечення» страхового і спеціального стажу.

За змістом статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років.

Згідно зі статтею 51 Закону №1788-ХІІ пенсія за вислугу років встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них. Їх особливістю є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.

Приписами статті 52 Закону №1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи.

Пунктом «а» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції, що діяла на час звернення позивача із відповідною заявою про призначення пенсії, було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, для чоловіків - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Отже, враховуючи вимоги вказаних норм, для призначення пенсії позивачу необхідно досягнення певного віку (55 років), загальний стаж роботи (не менше 30 років) та наявність стажу роботи за відповідним Списком професій і посад (не менше 12 років 6 місяців).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, до яких входять, зокрема, оглядачі, оглядачі - ремонтники вагонів, слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування.

Приміткою до ст.43 «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Залізничний транспорт і метрополітен» визначено, що старший оглядач - ремонтник вагонів тарифікується на один розряд вище оглядачів - ремонтників вагонів, якими він керує.

Відповідно до «Класифікатора професій» ДК003:2010 професійна назва «оглядач вагонів», а додаток «старший» є похідним словом до професії, яке може застосовуватися відповідно до додатку В «Класифікатора професій» цього довідника.

Згідно з роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України №25 від 18.11.1992 року «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років», відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

З приводу цього суд апеляційної інстанції зазначає, що назви професій, зазначені в трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної роботи не змінюється і наявний однаковий вплив всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників цієї професії в процесі трудової діяльності.

Так, пенсійним органом не зараховано до спеціального стажу періодів роботи позивача на посадах: слюсара з ремонту рухомого складу 4-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 03.10.1989 по 28.02.1990; оглядача - ремонтника вагонів 5-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 01.03.1990 по 04.12.1995; старшого оглядача вагонів 5-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 05.12.1995 по 31.05.2000; старшого оглядача вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 01.06.2000 по 04.02.2013; старшого оглядача - ремонтника вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування і поточного ремонту вагонів станції Тернопіль з 05.02.2013 по 31.03.2023.

Слід зазначити, що довідкою, виданою Регіональною філією "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", від 31.03.2023 підтверджено особливий характер роботи і умови праці позивача, необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років. Загальний пільговий стаж згідно довідки становить 33 роки 5 місяців 29 днів.

Зважаючи на те, що страховий стаж позивача станом на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років становить повних 39 років, спеціальний стаж на відповідних посадах, передбачених списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років з урахуванням спірних періодів - понад 12 років 6 місяців, а позивач на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії досяг 55-річного віку, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Доводи скаржника зводяться виключно відсутності у позивача спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, обчисленого станом на 11.10.2017, проте такі, на переконання апеляційного суду, є помилковими, оскільки обчислення стажу без урахування роз`яснень профільного Міністерства призведе до несправедливого та невиправданого обмеження права позивача на належних соціальний захист.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12 від 11.04.2023 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення пенсійному органу, на обліку у якому перебуває позивач, зобов`язання зарахувати спірні періоди при обрахунку спеціального стажу та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - 08.02.2023, як це встановлено частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) у межах визначеного статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 500/1717/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга