Справа № 520/24428/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 р. Справа № 520/24428/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/24428/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 за № 70 від 05.08.2021 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з пунктом 12 розділу XI Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VІІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії за період з 05.08.2021 року по 19.11.2021 року, виходячи з розміру пенсії відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VІІІ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків №4 управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2021 року (на зміну рішення №70 від 23.09.2020) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відсутні підстави для переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки позивачка не набула необхідного стажу на посаді державної служби. Також, суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп., оскільки вказані витрати є недоведеними та необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по адміністративній справі №520/4174/2020 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0319-8/7794 від 19.03.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 28.01.2020 у порядку пункту 12 розділу ХІ Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII з урахуванням висновків суду по даній справі.

Повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 28.01.2020 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі №520/4174/2020 відділом перерахунків №4 управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняте рішення від 04.08.2021 (на заміну рішення №70 від 23.09.2020) про недоцільність проведення призначення пенсії як державному службовцю.

Відповідач зазначив, що оскільки рішенням суду від 27.04.2020 не розглядалося питання порядку обчислення заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, врахувати довідки: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області, при обчисленні пенсії ОСОБА_1 немає підстав. Розмір пенсії, обчислений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при загальному стажі роботи 39 років 02 місяці 07 днів, склав з 28.01.2020 2872,27 грн; з 01.05.2020-2872,27 грн; з 01.07.2020-2878,93 грн; з 01.09.2020 2878,93 грн; з 01,12.2020-2884,06 грн; з 01.07.2021-2891,71 грн; з 01.12.2021 2898,91 грн. Оскільки розмір пенсії за віком, як державному службовцю, менший ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведення такого призначення з 28.01.2020 недоцільно. Таким чином, зважаючи на те, що в Рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 по справі №520/4174/2020 не зобов`язано головне управління призначити ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю саме з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а розмір пенсії за віком, як державному службовцю, менший ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому головним управлінням правомірно прийнято рішення про недоцільність призначення ОСОБА_1 пенсії за віком як державному службовцю.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з протиправності рішення відділу перерахунків №4 управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2021 року (на зміну рішення №70 від 23.09.2020) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , яке підлягає скасуванню та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області.

Також, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп.

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується в оскаржуваній частині з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац 7 пункту 2 мотивувальної частини Рішення № 10-рп/2001 від 20.06.2001).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015), право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від № 3723-ХІІ від 16.12.1993 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судом першої інстанції, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від № 3723-ХІІ від 16.12.1993 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від № 3723-ХІІ від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від № 889-VІІІ від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 676/4235/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17.

Враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні по справі № 520/4174/2020 суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має достатній стаж державної служби на відповідних посадах як для застосування правила п.10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, так і для застосування правила п.12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.

Стосовно вимог апелянта щодо урахування довідок від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 28.01.2020 №20/07-18, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що до відповідача, разом з заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач надавала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

На виконання вимог Порядку №622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад №750 (далі - Порядок №750).

Відповідно до п.7 Порядку №750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №622.

Згідно з пунктом 2 Порядку №750 довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова №3-1).

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до вказаного Порядку, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Судова колегія наголошує, що відповідач не враховуючи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця не вмотивував вказане жодними доводами, крім посилання на відсутність вирішення вказаного питання в рішенні суду, що свідчить про неповноту розгляду заяви позивача та бездіяльність, яка не відповідає вимогам закону.

Оскільки згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, і відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в них відомості, відповідач допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії.

Згідно із положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.

Згідно із статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами першою та другою статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено раніше, у рішенні по справі № 520/4174/2020 суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має достатній стаж державної служби на відповідних посадах як для застосування правила п.10 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, так і для застосування правила п.12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.

Разом з заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач надавала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення відділу перерахунків №4 управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2021 року (на зміну рішення №70 від 23.09.2020) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не переведено позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», отже належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків №4 управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2021 року (на зміну рішення №70 від 23.09.2020) та зобов`язання відповідача провести переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.01.2020 №19/07-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 28.01.2020 №20/07-18, які видані Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області.

З приводу стягнення судом першої інстанції на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 2754 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір».

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір", платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з метаріалв справи, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 23.11.2021.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина четверта цієї статті).

Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору за подання адміністративного позову суду першої інстанції слід було врахувати, що вимога про визнання протиправними рішення, акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності рішення, акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Тобто вимога про визнання протиправним рішення є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права - зобов`язати вчинити дії, як способу усунення наслідків протиправності такого рішення та фактично є однією позовною вимогою.

Вказані висновки викадені Верховним Судом в постанові від 22.02.2023 у справі №440/10617/21, котрі враховані апеляційним судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України в ході розгляду даної справи.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2754, 00 грн., (як за три позовні вимоги) та комісійного збору (30,00 грн.) відповідно до квитанції № 29 від 19.11.2021.

Зі змісту позову вбачається, що заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, а не три, оскільки вимога про визнання протиправним та скасування рішення Чугуївського відділу обслуговування громадян № 19 за № 70 від 05.08.2021 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права позивача, а саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з пунктом 12 розділу XI Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VІІІ та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії за період з 05.08.2021 року по 19.11.2021 року, виходячи з розміру пенсії відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VІІІ.

За вказаних обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, помилково визначив та стягнув сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 у розмірі 2754 грн. 00.коп., як за три позовні вимоги немайнового характеру (2724,00 грн.) та комісійного збору (30,00 грн.).

У ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

Відтак, оскільки розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 908 грн. 00 коп., висновки суду про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп. є необґрунтованими.

При цьому, в частині переплаченої суми судового збору за подання позовної заяви, позивач не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір із відповідним клопотанням.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп., із прийняттям в цій частині нового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00.коп. В іншій частині рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 по справі №520/24428/21 - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн. 00.коп.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00.коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 по справі №520/24428/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич