Справа № 520/523/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 р. Справа № 520/523/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 13.02.23 по справі № 520/523/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 19 вересня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років з підстав недостатності у ОСОБА_1 необхідної для цього календарної вислуги років, оскільки вважає, що має таку вислугу років , яка станом на 18.09.2017 складає 29 років 10 місяців 18 днів, у тому числі у календарному обчисленні 19 років 03 місяці 27 днів та у пільговому - 10 років 06 місяців 21 день. Отже, відповідно до норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ), відповідач зобов`язаний був призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі подання Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 520/523/23 позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.11.2022р. з приводу відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 27.07.2020.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ) 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 520/2663/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки на дату звільнення зі служби вислуга років у ОСОБА_1 у календарному обчисленні становила 19 років 03 місяці 27 днів, а не 23 роки, як передбачено чинним законодавством, та 10 років 06 місяців 21 день у пільговому обчисленні, що не дає йому права на отримання пенсії за вислугу років згідно з п. а ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив публічну службу в органах та підрозділах Державної прикордонної служби України, звідки наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 395-ос від 18.09.2017 був звільнений у спеціальному званні прапорщика за ст. 26 ч. 8 п.1 пп. «е» (через службову невідповідність, у разі невиконання службових обов`язків) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із показником календарної вислуги: 19 років 03 місяці 27днів, пільгової вислуги: 10 років 06 місяців 21 день, загальної вислуги: 29 років 10 місяців 18 днів.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 у справі №520/18052/21 зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог пункту "а" статті 12, статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та підпункту "в" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

На виконання зазначеної постанови Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено відповідачу відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області "Про розгляд подання про призначення пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від Адміністрації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 " відмовлено в призначенні заявнику пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю відповідної календарної вислуги років.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, дійшов висновку про наявність у позивача на дату звернення до пенсійного органу достатньої вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та, як наслідок, протиправності відмови відповідача у призначенні такої пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визначення дати призначення пенсії за вислугу років, яку обрав позивач (19.09.2017), суд першої інстанції зазначив, що право на призначення пенсії, з огляду на дату звернення до уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України (27.07.2021), позивач відповідно до статті 50 Закону № 2262-ХІІ, за якою пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, набув з 27.07.2020.

В якості ефективного способу захисту порушеного права позивача, судом обрано зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у порядку п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ саме з 27.07.2020.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII. Цим законом установлені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на день звернення позивача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років 27.07.2021) пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно зі ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у спірних правовідносинах позивач не має достатньої календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, проте, у нього наявна додаткова вислуга років у відповідному пільговому обрахунку, що не заперечується відповідачем.

Положеннями ст. 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб від 17.07.1992 № 393 (далі за текстом Порядок № 393), відповідно до абз. 2 п. 1 якої для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

При застосуванні положень указаної вище постанови щодо обчислення вислуги років позивача для встановлення його права на призначення пенсії за вислугу років колегія суддів виходить з правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, згідно з якої суд відступив від правових висновків, відображених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі № 620/509/19, і, з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення при застосуванні норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Відповідно до підпункту "в" пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови (з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб), зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Таким чином, при призначенні пенсії за вислугу років потрібно враховувати і пільгове нарахування стажу. При цьому, календарна вислуга років не є визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років.

Вказана позиція була також підтримана у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

Неодноразово вищенаведена правова позиція застосовувалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20 вересня 2022 року у справі № 640/12919/20, у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 813/1263/18, отже є релевантною до спірних відносин у цій справі.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі за текстом Порядок № 3 1).

Згідно з абз. 1 п. 14 Порядку № 3 1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку № 3 1).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до подання для призначення пенсії ОСОБА_1 від 11.11.2022 № 11/ПВ-11113/СУД, виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України (а.с. 31-32) вислуга років позивача за час служби в органах Державної прикордонної служби, що дає право на призначення пенсії станом на дату звернення позивача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років (27.07.2021), становить 29 років 10 місяців 18 днів, (у тому числі календарна 19 років 03 місяці та 27 днів та пільгова 10 років 06 місяців 21 день), тобто, більше 23 календарних років, а тому позивач, який звільнився зі служби 18.09.2017, з 19.09.2017 набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Умови, за наявності яких пенсійний орган зобов`язаний призначити пенсію, визначені ч. ст. 12 Закону № 2262-ХІІ. Якщо такі умови наявні, орган повинен призначити пенсію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу призначити пенсію або відмовити у її призначенні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

З огляду на викладене, враховуючи наявність усіх необхідних умов, визначених частиною 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням встановлення під час судового розгляду судами першої та апеляційної інстанцій наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на день звільнення зі служби та на дату надходження до ГУ ПФУ в Харківській області подання про призначення пенсії від Адміністрації Державної прикордонної служби України, колегія суддів вважає, що після отримання подання стосовно ОСОБА_1 від 11.11.2022 відповідач повинен був вчинити дії щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 ХІІ.

Щодо визначення дати з якої позивач набув права на призначення пенсії за вислугу років, колегія суддів, виходить з такого.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, пенсія призначається - з наступного дня після звільнення їх зі служби, при цьому пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Таким чином, враховуючи дату звільнення позивача з військової служби (18.09.2017), дату виникнення права на пенсію (19.09.2018), та дату звернення уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України до пенсійного органу з поданням за призначенням пенсії ОСОБА_1 за вислугу років (11.11.2022) датою, з якої слід призначити пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII є відповідно 11.11.2021.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Враховуючи протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії за вислугу років позивачу на підставі подання Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.11.2022, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 11.11.2021.

Колегія суддів зазначає, що при наданні оцінки спірним правовідносинам судом першої інстанції правильно зазначено про наявність у позивача у спірних правовідносинах права на призначення пенсії за вислугу років у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону № 2262-XII, однак залишено поза увагою, що звернення уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України до пенсійного органу з поданням за призначенням пенсії ОСОБА_1 відбулось 11.11.2022, а не 27.07.2021, як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з чим помилково визначено дату, з якої слід призначити пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 3 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Крім того, в силу пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги, що під час вирішення спірних правовідносин суд першої інстанції, задовольняючи позов, невірно визначив дату з якої слід призначити пенсію за вислугу років, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 520/523/23 в частині визначення дати, з якої слід призначити пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII, підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови та абзацу третього резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 11.11.2021".

В іншій частині задоволення позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 520/523/23 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 520/523/23 - в частині задоволення позову змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови та абзацу третього резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у порядку п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 11.11.2021".

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 520/523/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій