Справа № 240/12174/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Житомир

справа № 240/12174/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61% від відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2016 пенсії за вислугою років, з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 61% від відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Вказує, що відповідачем протиправно призначено пенсію у розмірі 56% замість 61% відповідних сум грошового забезпечення.

Посилаючись на п. «а» ч.1 ст.13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії), зауважує, що був звільнений з органів внутрішніх справ України за п.64 "Б" через хворобу, маючи при цьому вислугу років в пільговому обчисленні понад 22 роки, що не було враховано відповідачем при призначенні пенсії. Наголошує, що розмір пенсії повинен складати 61 відсотків, що випливає з розрахунку: 55% + (2 х 3%) = 6%, де 55% - розмір пенсії осіб, які мають 20 років вислуги та звільнені через хворобу, 2 роки - кількість років вислуги понад 20 років, 3% - за кожний рік вислуги понад 20 років.

Не погоджуючись із відмовою органу Пенсійного фонду України, позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач не усунув недоліки адміністративного позову, тому відповідно до ухвали суду від 23.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача провести з 01.01.2016 по 02.11.2022 перерахунок пенсії за вислугою років, з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, - повернено позивачу без розгляду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), в частині позовних вимог про: зобов`язання відповідача провести з 03.11.2022 перерахунок пенсії за вислугою років, з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що оскільки позивач був звільнений за станом здоров"я у запас з постановкою на військовий облік, то дія приписів п "а" ст.13 Закону №2262 якими передбачено призначення пенсії у розмірі 55 відсотків від грошового забезпечення на нього не розповсюджується, адже він не є особою, яка звільнена у відставку.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №308-о від 26.09.2014 позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з поставленням на військовий облік) за п.63 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга у пільговому обчисленні на день звільнення складала 22 роки 09 місяців 24 дні.

Починаючи з 27.09.2014, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 56% від сум грошового забезпечення, з яких 20 років вислуги - 50% + (2 роки х 3%).

Позивач вважаючи, що до суми його грошового забезпечення має бути враховано 5% за звільнення зі служби за станом здоров"я, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 61 % (56% + 5%) грошового забезпечення.

Листом від 19.04.2023 Головне управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав для вказаного.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

На час призначення пенсії позивачу умови призначення пенсій за вислугу років були встановлені статтею 12 Закону №2262-XII, у відповідній редакції, а розміри пенсій за вислугу років - статтею 13 вказаного Закону.

Згідно із п. «а» ст.12 Закону №2262-XII (в редакції, чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

У пункті «а» ч.1 ст.13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Зміст наведених норм свідчить, що підстави звільнення осіб зі служби в органах внутрішніх справ впливають на розмір їх пенсій.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення №114; в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.5 Положення №114 особи рядового і молодшого начальницького складу в органах внутрішніх справ перебувають: чоловіки - до 45-річного віку, жінки - до 40-річного віку. При необхідності та за згодою цих осіб, за умови їх придатності до служби, строк служби може бути продовжено їм до п`яти років начальниками, яким надано право призначати на посади рядового і молодшого начальницького складу.

Згідно матеріалів справи, спеціальне або військове звання позивача - старший прапорщик міліції.

Отже, граничний вік перебування на службі для старшого прапорщика міліції встановлено 45 років.

Матеріали справи свідчать, що у вересні 2014 року старшим прапорщиком міліції пройдено військово-лікарську комісію УМВС України в Житомирській області, за результатами якої було складено свідоцтво про хворобу №515/102 від 15.09.2014.

Відповідно до вказаного свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 , комісією встановлено, що захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, а також те, що ОСОБА_1 не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до п.2 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 63 Положення №114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 5 цього Положення;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

Відповідно до п.п. «б» п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України у запас з поставленням на військовий облік) за п.63 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга на день звільнення складала 22 роки 09 місяців 24 дні.

З урахуванням наведених правових норм та встановлених обставин у справі, суд зазначає, що особі, яка звільнена в запас через хворобу, в силу положень пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тоді як особі, звільненій у відставку через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Статтею 28 Закону №2232-XII визначено розряди запасу та граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті Закону №2232-XII запас військовозобов`язаних поділяється на два розряди, що встановлюються залежно від віку військовозобов`язаних.

Військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд - до 60 років.

Згідно із ч.4 ст.28 Закону №2232-XII граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

Аналіз положень статті 28 Закону №2232-XII свідчить про те, що запас військовозобов`язаних поділяється на два розряди: перший та другий. Існує тільки один критерій поділу на розряди - за віком. Тобто, якщо особа, перебуває на військовому обліку у запасі та має звання рядового, сержантського, або старшинського складу, то першого розряду вона буде до досягнення нею 35-ти річного віку, коли їй виповниться 35, вона автоматично відноситься до другого розряду. Після досягнення граничного віку перебування в запасі, вона вже є не в запасі, а відноситься до військовослужбовців у відставці.

З наведеного слідує, що станом на дату звільнення зі служби, позивач, маючи вік 40 років та військове звання «страший прапорщик», яке належить з огляду на вік, до запасу другого розряду, не був звільненим зі служби в ОВС у відставку, оскільки, на той час, не досяг граничного віку, встановленого статтею 28 Закону №2232-XII для другого розряду запасу військовозобов`язаних, які мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу.

Аналогічний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.11.2018 року у справі №705/6221/15-а.

Судом встановлено, що позивачем не додано жодних доказів про те, що він був звільнений з військової служби в вересні 2014 року саме у відставку, напротивагу вказаному позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас.

В той же час суд іще раз враховує, що на момент призначення пенсій відсоткове значення складало 56% від суми грошового забезпечення (з яких 50% за 20 років вислуги та 6% за вислугу років понад норму (2 роки х 3%). Тобто пенсію в розмірі 61% від сум грошового забезпечення позивач ніколи не отримував.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений зі служби не у відставку, а у запас, то, відповідно до наведених норм, пенсія позивачу призначена у належному розмірі та не підлягає збільшенню до 61% грошового забезпечення.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі 61 % замість 56% відповідних сум грошового забезпечення

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В силу приписів ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7,Житомир,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 жовтня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко