Справа № 949/970/23
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №949/970/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції та просить скасувати постанову серії ДП18 №860597 від 14 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2023 року інспектором роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Яцутою В.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №860597. Відповідно до винесеної постанови, він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, 25 квітня 2023 року його зупинив інспектор роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ст.лейтенант Яцута В.В., який вказав на перевищення швидкості руху, зафіксоване приладом TruCam.

Однак, він швидкості руху не перевищував, тому правила дорожнього руху не порушував.

Позивач зазначає, що користування приладом TruCam поліцейським регулюється Інструкцією по експлуатації приладу TruCam (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет. Відповідно до положень Розділу 3 "Системний та інформаційний екран" Інструкції, користувач самостійно додає дані до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим. У полі "місце розташування" можливо зазначити вулицю, місто тощо. Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію. Отже поліцейський має можливість самостійно заповнювати на власний розсуд певну інформацію, яка потім відображається на відеозаписах та фотографіях, що зроблені пристроєм TruCam. Даний факт підтвердив сам інспектор поліції Яцута В.В. під час ознайомлення з матеріалами справи 06 травня 2023 року.

Водночас позивач зауважує, що з фотографії, зробленої за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 №ТС 001163, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що всю інформацію, окрім зафіксованої швидкості (76 км/год) та дистанції, з якої здійснено вимірювання (352,6 м), інспектор вводив власноруч, а саме дату, час, місце розташування та ліміт швидкості. Проте, відповідно до Розділу 9 "TruCam Переглядач" Інструкції комп`ютерна програма TruCam зроблена фірмою ПП "Діректон" (Україна, Київ) при технічному сприянню виробника приладу TruCam LTI 20/20 і призначена для друку фотододатків. Оператор приєднує прилад до персонального комп`ютера відповідно до "Правил опломбування приладу TruCam LTI 20/20", переглядає і роздруковує накопичені приладом файли у вигляді фотододатків. Файли, що накопичуються приладом мають унікальні імена, які не повторюються, програма автоматично друкує на фотододатку наступні дані: швидкість ТЗ, дата вимірювання, час вимірювання, широта місця вимірювання, довгота місця вимірювання, серійний номер приладу, унікальне ім`я файлу. вказані дані є критичними.

Однак надана інспектором поліції фотографія з приладу TruCam на підтвердження вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як і відеозапис з приладу, не містить двох обов`язкових критичних даних, а саме довготи і широти місця вимірювання, які можуть достеменно підтвердити місце руху транспортного засобу, що позбавляє можливості встановити рухався він в межах населеного пункту чи поза ним.

Крім того, як зазначає позивач, враховуючи якість зйомки та кут під яким велась фіксація транспортного засобу, неможливо встановити, де саме рухався транспортний засіб, де перебуває дорожній знак 5.49 (населений пункт) - до чи після місця знаходження приладу. Тобто неможливо встановити чи дійсно правопорушення було скоєне в межах населеного пункту.

Також, розділом 8 "Догляд та підтримка" Інструкції TruCam LTI 20/20 передбачено, що останній є точним інструментом та потребує бережного ставлення. Проте, під час ознайомлення з матеріалами справи, досліджено сам пристрій, який заклеєний ізолюючою стрічкою синього кольору, що може свідчити про те, що прилад падав та отримав пошкодження. У зв`язку з чим, заявлена в характеристиках самого приладу похибка вимірювань може бути, відповідно, більша чи менша, а відтак є сумніви в достовірності результатів, які він відображає.

Водночас, інспектором поліції Яцутою В.В. не надано жодних доказів розміщення на ділянці дороги, якою рухався автомобіль, дорожніх знаків 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху". Інформаційний характер вказаного знаку не спростовує обов`язковості встановлення зазначених знаків на ділянці дороги, де органами поліції здійснюється контроль за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Отже, наявність зазначених дорожніх знаків інспектором поліції належними і допустимими доказами не доведена.

Однією із обставин, що підлягають обов`язковому встановленню при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху є місце вчинення зазначеного правопорушення.

Тому в залежності від місця керування транспортним засобом залежить який швидкісний режим встановлений на даній автомобільній дорозі, за перевищення якого на 20 км на годину настає адміністративна відповідальність.

Позивач вказує, що інспектором поліції не надано жодних доказів на підтвердження того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на відповідній ділянці автодороги, де він здійснював контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення факту перевищення швидкості руху транспортного засобу. Факт встановлення на зазначеній автодорозі дорожнього знаку 5.45 "Початок населеного пункту" не доведений.

Виходячи із наведеного, просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі зважаючи на наступне.

Оскаржувана постанова серії ДП18 №860597 від 25 квітня 2023 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що дорожні знаки встановлюються відповідно до приписів ПДР та повинні відповідати вимогам національного стандарту - ДСТУ 4100:2014.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. У той же час, Закон України "Про Національну поліцію" не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Таким чином, обставини наявності чи відсутності дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Звертає увагу на те, що згідно з листа "Служби автомобільних доріг в Рівненській області №8/1458 від 07.09.2022" м. Сарни:

(в напрямку руху від м. Ковель до м. Київ) - дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту" м. Сарни розташований на 305+345 км автомобільного шляху М-07 Київ-Ковель-Ягодин; дорожній знак 5.50 "Кінець населеного пункту" м. Сарни розташований на 305+345 км автомобільного шляху М-07 Київ-Ковель-Ягодин;

(в напрямку руху від м. Київ до м. Ковель) - дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту" м. Сарни розташований на 303+175 км автомобільного шляху М-07 Київ-Ковель-Ягодин; дорожній знак 5.50 "Кінець населеного пункту" м. Сарни розташований на 303+175 км автомобільного шляху ММ-07 Київ-Ковель-Ягодин.

Отже, транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач в момент фіксації поліцейським лазерним пристроєм TruCam LTI 20/20 №001163 знаходився в межах м. Сарни.

Водночас, у відзиві представником відповідача наведено принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та його правові підстави застосування.

Тому, наведені властивості алгоритму вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №001163 унеможливлює підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом.

Представник позивача у відзиві вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт правопорушення, а фото та відео з вимірювача є неналежними доказами у зв`язку з виключенням цього типу засобу вимірювальної техніки з Державного реєстру, оскільки законність та правомірність використання інспектором патрульної поліції лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №001163 не є спірним та підтверджується змістом наданих копій свідоцтва про повірку приладу від 17.08.2022 № №22-01/25830 чинного до 17.08.2023 з максимальною допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +2 км/год., сертифікату від 29.08.2012 №UА-МІ/1-2903-2012, експертного висновку лазерного вимірювача від 07.09.2021 №04/05/02-2522.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивачем, на підтвердження того, що він керуючи транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1 , рухався не перевищуючи встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті не надано суду жодних доказів.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене в сукупності, представник відповідача зазначає, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Разом з тим, подав до суду письмові пояснення, в яких додав наступне.

Так, вказує, що у поданому відповідачем відзиві наявне посилання на правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та його принципи роботи. Проте, він у своїй позовній заяві не заперечує можливості застосування такого приладу, а наголошує на іншому - користування приладом TruCam поліцейським регулюється Інструкцією по експлуатації приладу TruCam, що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет. З положень даної Інструкції вбачається, що поліцейський має можливість самостійно заповнювати на власний розсуд певну інформацію, яка потім відображається на відеозаписах та фотографіях, що зроблені пристроєм TruCam. Вказаний факт був підтверджений інспектором поліції Яцутою В.В., який вказав, що він може вказати будь-яку адресу самостійно, незалежно від того, де фактично здійснюється вимірювання швидкості приладом.

Отже виходить, що перебуваючи поза межами населеного пункту, інспектор поліції самостійно може внести до приладу інформацію, таким чином ніби він знаходиться в м. Сарни.

Позивач у поясненнях наголосив на тому, що фотографія з приладу TruCam на підтвердження вчинення ним правопорушення, як і відеозапис з приладу, не містить двох обов`язкових критичних даних, а саме довготи і широти місця вимірювання, які можуть достеменно підтвердити місце руху транспортного засобу, що позбавляє можливості встановити рухався він в межах населеного пункту чи поза ним. При цьому зазначив, що аналогічною є позиція, викладена в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у справі №537/2061/22.

Крім того, зазначає, що враховуючи якість зйомки та кут під яким велась фіксація транспортного засобу, неможливо встановити, де саме рухався транспортний засіб, де перебуває дорожній знак 5.49 (населений пункт) - до чи після місця знаходження приладу. Тобто неможливо встановити чи дійсно правопорушення було скоєне в межах населеного пункту.

До того, озивач зауважує, що хоча відповідачем до відзиву і долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25830 від 17.08.2022, згідно якого лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відповідає вимогам технічної документації, однак під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказаний пристрій був заклеєний ізолюючою стрічкою синього кольору, що може свідчити про те, що прилад падав та отримав пошкодження. На підтвердження вказаного факту, ним додано фото до позовної заяви. Відтак, вважає, що є сумніви в достовірності результатів, які відображає вказаний пристрій.

Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився. Водночас, у поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача Биков О.В. висловив позицію з приводу позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 травня 2023 року інспектором роти №5 батальйону УПП у Рівненській області ДПП старшим лейтенантом Яцутою В.В. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ДП18 №860597, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно вищевказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км./год., а саме: рухався зі швидкістю 76 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалася приладом TruCAMLTI 20/20 ТС 001163.

Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись "згідно із законом".

У п. 44 рішення по справі "Корнєв та Карпенко проти України" від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

На обґрунтування своїх заперечень щодо оскаржуваної постанови позивач, з-поміж іншого, посилається на те, що користування приладом TruCam поліцейським регулюється Інструкцією по експлуатації приладу TruCam (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет. При цьому наголошує, що відповідно до положень Розділу 3 "Системний та інформаційний екран" Інструкції, користувач самостійно додає дані до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим. У полі "місце розташування" можливо зазначити вулицю, місто тощо. Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача, що поліцейський має можливість самостійно заповнювати на власний розсуд певну інформацію, яка потім відображається на відеозаписах та фотографіях, що зроблені пристроєм TruCam.

Тому доречно зауважує позивач те,, що з фотографії, зробленої за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 №ТС 001163, яка міститься в матеріалах справи, всю інформацію, окрім зафіксованої швидкості (76 км/год) та дистанції, з якої здійснено вимірювання (352,6 м), інспектор вводив власноруч, а саме дату, час, місце розташування та ліміт швидкості.

Зазначене відповідачем не заперечувалося.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Із наведеного слідує, що основний доказ, за допомогою якого визначалася швидкість руху ОСОБА_1 14 травня 2023 року о 20 год. 30 хв. під час керування ним транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1 , не є допустимим, достовірним та достатнім доказом, а тому вказаний доказ не може бути прийнятий судом до уваги.

Суд також наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 19.02.2020 року в справі № 204/8036/16-а.

Поряд з тим, з долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозапису, неможливо встановити де саме рухався транспортний засіб позивача. Зокрема, з вказаного відеозапису не вбачається також наявність дорожнього знаку 5.49 (населений пункт).

Крім того, суд вважає доречним зауваження позивача щодо зовнішнього вигляду TruCam LTI 20/20, а саме наявність на даному приладі ізолюючої стрічки.

Такий зовнішній вигляд приладу TruCam, а саме із наявною ізолюючою стрічкою може свідчити про його пошкодження, а тому, на думку суду, такий прилад може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що об`єктивно ставить під сумнів достовірність зафіксованої швидкості руху автомобіля, яким керував позивач.

У свою чергу, відповідач у відзиві на позов як не спростував вказаних обставин, так і не заперечив.

Натомість у відзиві, лише викладено принципи роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та підстави його застосування.

Водночас, дослідивши долучені відповідачем вказане фото та відеофіксацію приладу TruCam LTI 20/20, судом також встановлено, що вказані докази не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку "5.45 - населений пункт" та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Окрім того, оскаржувана постанова не містить посилання на докази місцезнаходження вказаного дорожнього знаку та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, за відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку "5.45 - населений пункт" в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, суд приходить до висновку, що обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в дії дорожнього знаку "населений пункт" з перевищенням швидкості понад 20 км/год не підтверджуються.

Заразом, суд вважає, що водій, у даному випадку позивач, не зобов`язаний здогадуватися про існування листа Служби автомобільних доріг в Рівненській області №8/1458 від 07.09.2022, який визначає зону дії дорожніх знаків на певній ділянці дороги, як у населених пунктах та за їх межами, на який посилається відповідач у відзиві, оскільки водій зобов`язаний орієнтуватися та виконувати наявні знаки, які мають бути встановлені обабіч дороги.

Пунктом 8.2-1 ПДР України визначено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно п. 12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "й" пункту 30.3 цих Правил.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів про встановлені дорожні знаки, яких мав би дотриматися позивач, на ділянці дороги, яка вказана в оскаржуваній постанові.

Відтак, відповідач в особі інспектора роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Яцути В.В., який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення адміністративного стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, на переконання суду, постанова серії ДП18 №860597 від 14 травня 2023 року була винесеною відносно ОСОБА_1 із невідповідністю норм матеріального права та грубим порушенням вимог процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Враховуючи вищенаведене керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 243, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову серії ДП18 №860597 від 14 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду..

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 20 вересня 2023 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.