Справа № 990/230/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/230/23

адміністративне провадження №П/990/230/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І. В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Національного банку України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Верховної Ради України, Офісу Президента України, Генерального прокурора України про встановлення фактів та обставин, визнання протиправними та скасування нормативно-правових актів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди,

у с т а н о в и в :

25 вересня 2023 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України, Національного банку України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Верховної Ради України, Офісу Президента України, Генерального прокурора України про встановлення фактів та обставин, визнання протиправними та скасування нормативно-правових актів, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Радишевська О. Р. (головуючий суддя), Смокович М. І., Кашпур О. В., Уханенко С. А., Мельник-Томенко Ж. М.

Верховний Суд ухвалою від 28 вересня 2023 року задовольнив заяву судді Радишевської О. Р. про самовідвід: відвів зазначену суддю від розгляду цієї справи, у зв`язку з чим передав матеріали справи до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення нового складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (на підставі розпорядження від 29 вересня 2023 року №1658) від 29 вересня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: Дашутін І. В. (головуючий суддя), Гімон М. М., Ханова Р. Ф., Васильєва І. А., Пасічник С. С.

Як вбачається з позовної заяви, позивач висловлює незгоду з тим, яким чином була організована виплата 1000,00 грн грошової допомоги в рамках програми "єПідтримка", які, за текстом позову, Президент України публічно пообіцяв виплатити всім тим, хто пройшов повний курс вакцинації (дві дози щеплення від COVID-19) та додаткові 500,00 грн за третю (бустерну) дозу вакцини. Зауваження позивача головним чином стосуються, що для отримання цих коштів, який на першому етапі відбувався через мобільний застосунок "Дія", потрібно мати смартфон, що потребує додаткових витрат на його придбання та оплату послуг зв`язку, яких позивач не має через маленьку пенсію, а тому позбавлений можливості отримати обіцяні кошти. Позивач у тексті позовної заяви також згадує й розмір своєї пенсії, який не відповідає реальному розміру прожиткового мінімуму, який неправильно обчислюється Урядом при визначенні цього показника у державному бюджеті.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за цією позовною заявою, суддя дійшов такого висновку.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

За частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 КАС України під адміністративним судочинством розуміється діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

У главі 2 розділу І "Загальні положення" КАС України визначені правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, відповідно до яких існує предметна, інстанційна і територіальна юрисдикції (підсудність).

Згідно з частиною першою статті 27 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом (частина третя статті 27 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України, визначені у статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Отже, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності чітко визначеного кола суб`єктів владних повноважень, перелік яких не підлягає розширеному тлумаченню.

У позовній заяві позивач охопив широке коло правовідносин і пов`язаних з ними питань, які стосуються головним чином процедури виплати коштів за повний курс вакцинації (в рамках державної програми "єПідтримка", яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2021 року №1272), а також інших питань, як-от: неналежний розгляд звернень та запитів, неправильне обчислення прожиткового мінімуму, недостатній розмір пенсії, неналежне розслідування злочинів тощо. Тож позивач визначив відповідачів за цим позовом одразу сімох суб`єктів владних повноважень, які, на його думку, порушили його права і заподіяли таким чином шкоду, а саме: Президент України, Національний банк України, Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України, Верховна Рада України, Офіс Президента України, Генеральна прокуратура України.

Так, позовні вимоги до Президента України полягають у тому, що Президент України пообіцяв публічно виплатити грошову допомогу, але створив для її отримання низку умов, що протиправно примушує позивача до купівлі мобільного телефону та відкриття банківського рахунку. Позивач просить також стягнути з Президента України суму грошової допомоги, яку він обіцяв виплатити та не виплатив, а також суму моральної шкоди.

Вимоги до Генерального прокурора України полягають в тому, що він, знаючи про вчинення злочинів Верховною Радою України (щодо встановлення прожиткового мінімуму, який не відповідає реальному) та інших злочинів Пенсійного фонду України та Президента України (не зазначено їх суть) не відкрив кримінальне провадження.

Національний банк України, на думку позивача, протиправно вимагає від позивача при відкритті рахунку наявність мобільного телефону, а також надання більшої інформації ніж це передбачено Конституцією України та Законами України.

Позовні вимоги до Кабінету Міністрів України зумовлені протиправністю, на думку позивача, постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2021 року №1272, яка визначає умови отримання грошової допомоги «єПідтримка» (наявність мобільного телефону тощо).

Позивач також зазначає, що Офіс Президента України перешкоджав йому у вирішенні проблемного питання, оскільки не давав належні відповіді на його звернення та не передавали Президенту України відомості про наявність проблемного питання, про яке зазначав позивач у зверненнях.

З уваги на наведені вище положення статей 22, 266 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, Президента України та Верховної Ради України. Це є виключною підсудністю Верховного Суду як суду першої інстанції.

Вимоги до інших суб`єктів, яких позивач визначив відповідачами за цим позовом, не підвідомчі Верховному Суду як суду першої інстанції. Окрім цього, варто зазначити, що позовні вимоги до Кабінету Міністрів України також мають іншу виключну підсудність, а саме вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №9901/430/19 вказала, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства. Проте таке роз`єднання може мати місце лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Дотримуючись наведених вимог процесуального закону, суд виходить з того, що оскільки позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог до кількох відповідачів, що виключно підсудні різним судам, і немає законних підстав для їхнього роз`єднання в окремі провадження таким чином, щоб після роз`єднання Верховний Суд як суд першої інстанції міг розглядати у самостійному провадженні позовні вимоги до Національного банку України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Офісу Президента України, Генеральної прокуратури України, які цьому суду за правилами виключної підсудності не підсудні, то позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Керуючись статтями 22, 169, 172, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Національного банку України, Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Верховної Ради України, Офісу Президента України, Генерального прокурора України про встановлення фактів та обставин, визнання протиправними та скасування нормативно-правових актів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Дашутін