Справа № 200/4655/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року Справа№200/4655/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

25 серпня 2023 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2):

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20 березня 2023 року №38 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 квітня 2023 року про призначення пенсії із зарахуванням до спеціального (пільгового) та страхового стажу періодів роботи:

з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»;

з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року на ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Витребувано у відповідачів встановлені судом докази по справі.

06 вересня 2023 року відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надав до суду засобами електронного зв`язку, електронною поштою, відзив на позовну заяву.

06 вересня 2023 року судом відмовлено в долученні до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, який надано відповідаче-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

07 вересня 2023 року відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надав до суду засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву та докази по справі.

07 вересня 2023 року судом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву та докази по справі, які надано відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

12 вересня 2023 року відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав до суду засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву та докази по справі.

13 вересня 2023 року судом відмовлено в долученні до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та долучено докази по справі, які надано до суду відповідачем-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року судом залишено без руху позовну заяву після відкриття провадження у справі та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

25 вересня 2023 року позивачем надано до суду заяву щодо виконання вимог ухвали суду від 20 вересня 2023 року у справі №200/4655/23.

25 вересня 2023 року судом продовжено розгляд адміністративної справи №200/4655/23.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням відповідача від 20 березня 2023 року №38 йому відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із цим, позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваного рішення йому не зараховано періоди роботи з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року, з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року. Крім того, позивач наголошує, що відповідачем-1 повідомлено, що за підрахунком стажу страховий стаж позивача становить: 21 рік 4 місяці 27 днів.

Позивач вважає таке рішення протиправним та такими, що порушує його конституційні права. Водночас, позивач наводить обґрунтування та підрахунки періодів, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу. В зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію, зарахувавши наведені позивачем періоди до пільгового стажу.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач-1 у встановленому порядку відзив не надав.

Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що 13 березня 2023 року звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розгляд документів, наданих до заяви від 13 березня 2023 року для призначення пенсії позивачу провадився за принципом «екстериторіальності» відповідачем-2. Рішенням №38 від 20 березня 2023 року відповідачем-2 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового та пільгового стажу у відповідності до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наданими документами страховий стаж позивача становить лише 21 рік 04 місяці 27 днів, в тому числі пільговий 02 роки 03 місяці 06 днів, що не дає право на перехід на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідач-2 зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська»; з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року згідно довідки №37 від 10 березня 2023 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період. Після надходження відомостей про сплату страхових внесків стаж позивача буде переглянуто. Пільговий стаж враховано згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування форми ОК-5.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

13 березня 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії.

До заяви були додані, зокрема, наступні копії документів: паспорт, ідентифікаційний код, трудова книжка серії НОМЕР_2 , військовий квиток, диплом, довідки.

20 березня 2023 року відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, прийняв рішення №38 про відмову в призначенні пенсії, в якому зазначив, зокрема, наступне.

«Відмова про призначення пенсії дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.03.2023 року.

Вік заявника 52 роки 2 місяці.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

Страховий стаж особи становить 21 рік 4 місяці 27 днів.

Пільговий стаж особи становить 2 роки 3 місяці 6 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період.

за наданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди роботи:

- з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта Росія на ВП шахта Котляревська;

- з 01.03.2020 по 10.03.2023 згідно довідки №37 від 10.03.2023, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період.

Працює.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 26 грудня 2028 року.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.».

24 квітня 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою №ВЕБ-05001-Ф-С-23-083995, в якій зазначив, зокрема, що 13 березня 2023 року він звернувся до відповідача-1 за призначенням пенсії за віком (звернення №720). 21 березня 2023 року надійшло повідомлення про відмову у призначенні йому пенсії за віком. Просив надати рішення про відмову у призначенні пенсії та протокол розрахунку стажу, і повідомити, які періоди зараховані до пільгового страхового стажу.

09 травня 2023 року відповідач-1 листом вих.№8372-8430/Г-02/8-0500/23 надав відповідь на звернення позивача від 24 квітня 2023 року №ВЕБ-05001-Ф-С-23-083995 в порядку Закону України «Про звернення громадян», якою зазначив, зокрема, що надсилає на адресу позивача рішення про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу.

Крім того, відповідач-1 вказав, що згідно рішення про відмову до пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська»;

- з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року згідно довідки №37 від 10 березня 2023 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період.

До зазначеної відповіді суб`єктом владних повноважень долучено додатки: «Д_1 рішення про відмову ОСОБА_2 на 2 арк. В 1_прим.; Д_2 розрахунок стажу ОСОБА_2 на 2 арк. В 1_прим.».

Позивач, не погодившись з рішеннями відповідачів, звернувся із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів №5-6, 9-11, 26-29 трудової книжки серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року працював електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею на підприємстві «Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля»;

- з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року працював учнем гірника та гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею на підприємстві «Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля»;

- з 21 жовтня 2019 року працює машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті у Відокремленому підрозділі «Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля».

Крім того, судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 станом на 13 березня 2023 року, форма РС-право, до загального страхового стажу позивача зараховано періоди з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року, з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року. Згідно зазначеного розрахунку стажу страховий стаж позивача складає 22 роки 11 місяців 26 днів, пільговий «Роботи підземні, професії за постановою №202 (25)» 02 роки 03 місяці 06 днів.

Згідно з довідками Відокремленого підрозділу «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №04-14/2224 від 08 червня 2021 року у періоди з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року позивач працював на підприємстві «Шахта «Росія». Зазначені довідки не містять інформації щодо зміни назви підприємства з «Шахта «Росія» на Відокремлений підрозділ «Шахта «Котляревська».

Випискою з реєстру Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, сформованої станом на 13 березня 2023 року, в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 , за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року підтверджено, що відсутня інформація щодо сплати роботодавцем страхових внесків за зазначений період.

Відповідно до довідки Відокремленого підрозділу Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №109-05 від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 була нарахована та сплачена заробітна плата, нараховано єдиний соціальний внесок і перераховано в Державну податкову службу України за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2023 року.

Згідно архівної довідки Відокремленого підрозділу «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 22 червня 2023 року встановлено, що 01 лютого 1989 року Шахта «Росія» увійшла до складу Виробничого об`єднання «Селидіввугілля», 13 вересня 1996 року Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля» перетворена у Державне відкрите акціонерне товариство Шахта «Росія».

Сторонами не оспорюється факт, що електрослюсар підземний відноситься до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення №3 від 20 березня 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зокрема частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Таким чином, необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, що передбачені списком, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), зокрема, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові08 договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пункт 20 Порядку №637 передбачає, зокрема, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Викладе зумовлює висновок суду, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22.03.2018 у справі №208/235/17 (2-а/208/105/17), від 31.03.2020 у справі № 678/65/17.

Сторонами не оспорюється факт надання позивачем трудової книжки при зверненні до органу пенсійного фонду з питання призначення пенсії.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Щодо вимоги про оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20 березня 2023 року №38, суд враховує, що суб`єктом владних повноважень визначено три підстави для його прийняття:

- за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період;

- за наданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта Росія на ВП шахта Котляревська;

- за наданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди з 01.03.2020 по 10.03.2023 згідно довідки №37 від 10.03.2023, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період.

Надаючи оцінку викладеним у позові доводам, та підставам прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Щодо посилання відповідача на відсутність документа щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська» як підставу для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Так, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні відповідач-2 зазначив, що за наданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/22242 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська».

Як встановлено судом вище, довідки Відокремленого підрозділу «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №04-14/2224 від 08 червня 2021 року не містять інформації щодо зміни назви підприємства з «Шахта «Росія» на Відокремлений підрозділ «Шахта «Котляревська».

Разом із цим, записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що позивач:

- з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року працював електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею на підприємстві «Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля»;

- з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року працював учнем гірника та гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею на підприємстві «Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля».

Тобто, як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_2 та підтверджується матеріалами справи, позивач спірні періоди роботи працював повний робочий день під землею за спеціальностями електрослюсарем 3 розряду, учнем гірника та гірником 3 розряду на підприємстві «Шахта «Росія» Виробничого об`єднання «Селидіввугілля». Записів про зміну назви підприємства трудова книжка за ці періоди не містить, що не оскаржується відповідачами.

Разом із цим, суд не приймає до уваги архівну довідку Відокремленого підрозділу «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 22 червня 2023 року, долучену позивачем до позовної заяви, оскільки зазначена довідка видана після звернення позивача із заявою про призначення пенсії (13 березня 2023 року), тому відповідачем-2 не досліджувалась.

З огляду на те, що між сторонами не є спірним питання віднесення посад позивача до професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а матеріалами справи підтверджено, що записи у трудовій книжці засвідчують пільговий характер роботи позивача у спірні періоди, відтак викладене дає право на їх включення до спеціального трудового стажу та спростовують твердження відповідача-2 про відсутність такого.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року, що не потребує надання будь-яких уточнюючих довідок та документів щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська», та надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 у справі №127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року до пільгового страхового стажу.

Крім того, при вирішенні питання призначення пенсії органом пенсійного фонду не зараховано до загального страхового стажу період роботи з 01 січня 2023 року по 10 березня 2023 року та до пільгового стажу позивача період роботи з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля», оскільки підприємством не сплачено єдиний соціальний внесок.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24.04.2014, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Враховуючи, що за даними пенсійної справи, підтверджено нарахування та виплату заробітної плати позивачу, в той час як він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, є підстави стверджувати, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Адже наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні або перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а та від 31.10.2019 у справі №235/7373/16.

Водночас, суд відхиляє покликання позивача у позові на довідку Відокремленого підрозділу Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» №109-05 від 10 травня 2023 року, якою підтверджено, що ОСОБА_1 нарахована та сплачена заробітна плата, нараховано єдиний соціальний внесок і перераховано в Державну податкову службу України за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2023 року. Адже, вказана довідка не була долучена до заяви про призначення пенсії від 13 березня 2023 року та розглянута відповідачем, оскільки видана лише 10 травня 2023 року.

Щодо питання визначення періоду, що підлягає зарахуванню до загального страхового та пільгового стажу, слід врахувати таке.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

Підсумовуючи, при призначенні пенсії позивачу, безпідставно не зараховано до загального страхового стажу період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року.

Водночас, суд констатує хибність твердження відповідача, викладеного у рішенні №38 від 20 березня 2023 року, щодо відсутності підстав для зарахування періодів роботи з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року до загального страхового стажу заявника. Адже, матеріалами справи підтверджено, що згідно розрахунку страхового стажу від 20 березня 2023 року, форма РС-право, відповідачем-2 зараховано зазначені періоди до загального страхового стажу.

При цьому, за наслідком викладених доводів і обґрунтувань, є підстави стверджувати, що при призначенні пенсії позивачу органом пенсійного фонду безпідставно не зараховано до пільгового стажу період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «1-3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01 березня 2020 року по 28 лютого 2023 року.

Таким чином, після скасування судом рішення, саме відповідач-2 зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, повторно розглянути заяву позивача від 13 березня 2023 року про призначення пенсії та зарахувати до загального та пільгового страхового стажу позивача спірні періоди роботи.

Позивач також просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Враховуючи попередньо викладені висновки суду, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягають у відмові в призначенні пенсії, оскільки скасування оскаржуваного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Позивач також просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 квітня 2023 року про призначення пенсії із зарахуванням до спеціального (пільгового) та страхового стажу періодів роботи:

з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»;

з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року на ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Вирішуючи по суті в цій частині вимогу, суд враховує наступне.

13 березня 2023 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

20 березня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №38 про відмову в призначенні пенсії.

24 квітня 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою №ВЕБ-05001-Ф-С-23-083995, в якій зазначив, зокрема, що 13 березня 2023 року звернувся до відповідача-1 за призначенням пенсії за віком (звернення №720). 21 березня 2023 року надійшло повідомлення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Просив надати рішення про відмову у призначенні пенсії та протокол розрахунку стажу, і повідомити, які періоди зараховані до його пільгового страхового стажу.

Тобто, як вбачається зі змісту звернення від 24 квітня 2023 року, позивач просив лише надати рішення про відмову у призначенні пенсії та протокол розрахунку стажу, і повідомити, які періоди зараховані до пільгового страхового стажу. Будь-яких вимог щодо призначення позивачу пенсії, зарахування стажу заява від 24 квітня 2023 року не містить.

09 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№8372-8430/Г-02/8-0500/23 надало відповідь на звернення позивача від 24 квітня 2023 року №ВЕБ-05001-Ф-С-23-083995 в порядку Закону України «Про звернення громадян», якою зазначив, зокрема, що надсилає на адресу позивача рішення про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу. Крім того, відповідач-1 вказав, що згідно рішення про відмову до пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року та з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року згідно довідки №04-14/2224 від 08 червня 2021 року, оскільки відсутній документ щодо зміни назви шахта «Росія» на ВП шахта «Котляревська»;

- з 01 березня 2020 року по 10 березня 2023 року згідно довідки №37 від 10 березня 2023 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків за зазначений період.

До зазначеної відповіді відповідачем-1 долучено додатки: «Д_1 рішення про відмову ОСОБА_2 на 2 арк. В 1_прим.; Д_2 розрахунок стажу ОСОБА_2 на 2 арк. В 1_прим.».

Суд констатує, що відповідачем-1 в порядку Закону України «Про звернення громадян» розглянуто та вирішено всі питання, що визначено позивачем у листі від 24 квітня 2023 року.

Враховуючи, що звернення позивача від 24 квітня 2023 року не містило вимог про призначення позивачу пенсії та/або зарахування визначених ним періодів стажу, водночас, за результатом розгляду вказаної заяви суб`єктом владних повноважень вирішено в порядку Закону України «Про звернення громадян» всі ініційовані заявником питання, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, враховуючи підстави прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області №3 від 20 березня 2023 року, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3 від 20 березня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року, з 01 березня 2020 року по 28 лютого 2023 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2023 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №41 від 15 серпня 2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 суми судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3 від 20 березня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 02 лютого 1993 року по 27 квітня 1993 року, з 28 листопада 1994 року по 20 липня 1995 року, з 01 березня 2020 року по 28 лютого 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2023 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29 вересня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна