Справа № 160/12481/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено:

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2022 №;

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2022 №;

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.10.2022 №.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Симферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 8298,48 гривень (вісім тисяч двісті дев`яносто вісім гривень 48 копійок).

25 вересня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від представника позивача в системі «Електронний Суд», в якій позивач просить ухвалити додаткове рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

28 вересня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які надійшли в системі «Електронний Суд». В обґрунтування зазначає про недотримання порядку розподілу судових витрат, необґрунтованість їх розміру та їх непідтвердженість.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи положення статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на те, що судове рішення у справі №160/12481/23 ухвалено в письмовому провадженні, суд дійшов висновку щодо вирішення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі в порядку письмового провадження.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

1) Договір про надання професійної правничої допомоги від 03.01.2023 року №03/01/2023-01 (далі Договір);

2) Додаток №1 до Договору (далі Додаток);

3) Детальний опис робіт (наданих послуг) (далі Опис робіт);

4) платіжна інструкція від 02.06.2023 року №9307-4658-6958-2316 (далі Квитанція).

Відповідно до п. 1 Договору клієнт доручає, а адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо, зокрема, надання правової інформації, складання процесуальних документів, представництва та захисту інтересів клієнта у судах під час здійснення адміністративного судочинства з будь-яких питань.

Згідно п. 3.2. Договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору. При цьому за п. 3.6. Договору факт наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, зразок якого є додатком 2 до цього договору.

Шляхом складання Додатку сторони погодили вартість послуг, за змістом Додатку визначено погодинну оплату у відсотковому відношення від розміру однієї мінімальної заробітної плати за годину роботи відповідного виду.

Відповідно до Опису робіт сторони погодили цей детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, а також здійснених адвокатом витрат:

1. підготування та направлення адвокатського запиту відповідачу (03.01.2023) 1 година 35,00;

2. підготування та направлення адвокатського запиту відповідачу (19.01.2023) 1 година 35,00;

1) ознайомлення та аналіз документів щодо проведеної фактичної перевірки 02.09.2022 та нарахованих штрафних санкцій за її результатами, усна правова консультація щодо можливих способів захисту (03.01.2023) 1 година 1340;

2) підготування та направлення адвокатського запиту до відповідача щодо отримання матеріалів фактичної перевірки від 0.209.2022 року (03.01.2023) 1 година 1340;

3) підготування та направлення адвокатського запиту до відповідача щодо отримання матеріалів фактичної перевірки від 0.209.2022 року (19.01.2023) 1 година 1340;

4) опитування свідка фактичної перевірки ОСОБА_2 з метою встановлення обставин здійснення ГУ ДПС в Дніпропетровській області такої перевірки 02.09.2022 (31.03.2023) 1 година 1340;

5) підготування позовної заяви про оскарження податкових повідомлень-рішень від 25.10.2022 року №, №, № на загальну суму 1037310 грн до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (05.04.2023) 5 годин 13400 грн.

Всього: 9 годин, 18760 грн. Підписанням цього Опису робіт клієнт підтверджує факт належного отримання виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до положень Договору.

Згідно Квитанції позивачем сплачено адвокату 13400,00 грн з призначенням платежу «Оплата послуг за Договором про надання професійної правничої допомоги №03/01/2023-01 від 03.01.2023 р. та актом наданих послуг від 05.04.2023 р. ФОП ОСОБА_3 ».

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем порядку вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідна заява містилася не в прохальній частині позовної заяви, а по тексту позовної заяви (сторінка 25, передостанній абзац, останнє речення), де зазначено про надання разом з позовом доказів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 18 760,00 грн. та зазначено про очікуванні витрати, докази щодо яких будуть подані не пізніше 5 днів з дня ухвалення рішення, відповідно ч.7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Окрім цього, відповідач безпідставно стверджує, що «на момент виготовлення рішення суду судові витрати позивача складались лише зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви», оскільки відповідні витрати в будь-якому випадку існували ще до подання позовної заяви, при цьому розподіл судових витрат, в т.ч. витрат на професійну правничу допомогу, які є складовою судових витрат, суд здійснює незалежно від прохання сторони здійснити такий розподіл, про що свідчить буквальне тлумачення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, зокрема, словосполучення: «всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються».

Отже, суд в будь-якому випадку зобов`язаний розподілити судові витрати, в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу. Заява згідно ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на цей обов`язок не впливає, натомість лише створює для позивача можливість надати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, при цьому попри здійснення такої заяви за обставин цієї справи позивач відповідним правом не скористався, оскільки додаткових доказів до заяви не надано.

Відповідно, ці заперечення відповідача є необґрунтованими та відхиляються судом.

Посилання відповідача на відсутність в заяві позивача про ухвалення додаткового рішення обґрунтувань за усіма критеріями згідно ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України судом також відхиляються, оскільки такі критерії встановлено для суду при вирішенні питання про відшкодування витрат на адвоката, в той час як сторона має право, а не обов`язок, навести пояснення щодо дотримання таких критеріїв такою стороною.

Заперечення відповідача проти включення до складу витрат послуг зі складання та направлення адвокатських запитів, опитування працівника суд відхиляє, оскільки згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Суд підкреслює, що за обставин цієї справи опитування свідка є дією адвоката зі збору інформації про обставин справи, а не процесуальною дією в ході судового розгляду, на що вказує те, що в ході судового розгляду здійснюється не опитування, а допит, який проводиться не адвокатом, а судом.

Водночас, суд приймає заперечення відповідача щодо виокремлення послуги «Ознайомлення та аналіз документів Клієнта щодо проведеної фактичної перевірки 02.09.2022 та нарахованих штрафних санкцій за її результатами, усна правова консультація щодо можливих способів захисту (03.01.2023)», оскільки за змістом така послуга є складовою частиною наступної послуги зі складання позовної заяви.

Твердження відповідача про абстрактність положень Договору судом відхиляються, оскільки законодавством не встановлено обов`язку сторін визначати конкретні послуги та їх вартість послуг в договорі про надання правової допомоги, а практика складання з цієї метою додатків до договору (додаткових угод, додатків тощо) є легальною та загальнопоширеною.

Доводи відповідача щодо доказів на підтвердження оплати послуг судом також відхиляються, оскільки витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19). В свою чергу порядок оплати, його повнота і тд є цивільно-правовими відносинами між адвокатом та клієнтом, які не впливають на можливість адміністративного суду розподілити судові витрати в разі підтвердження їх розміру.

Наведена відповідачем судова практика щодо витрат на професійну правничу допомогу судом врахована під час вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування витрат. При цьому суд підкреслює, що відповідачем змістовних заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу не надано (посилання на конкретний розмір ринкової вартості таких послуг, приклади судової практики, альтернативне обчислення розміру витрат на професійну правничу допомогу).

Щодо остаточного розміру витрат на професійну правничу допомогу за обставин цієї справи суд зазначає, що погоджується з доводами відповідача про те, що їх розмір в сумі 24120,00 грн є необґрунтованим. При цьому суд виходить зі змісту Опису робіт, що за обставин цієї справи фактично є актом приймання-передачі послуг. Так, за обставин цієї справи між сторонами погоджено їх надання на суму 18760,00 грн, а не 24120,00 грн, як просив позивач. Суд зазначає, що розподілу підлягають саме визнані позивачем витрати, за обставин цієї справи розмір таких витрат складає 18760,00 грн, доказів надання та приймання послуг на суму 24120,00 грн суду не надано. Отже, суд застосовує критерії згідно ч. 5 ст. 134, ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України до суми 18760,00 грн.

Суд зазначає, що ця справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Водночас, складність цієї справи не є низькою, про що свідчить відносна непоширеність спірних правовідносин, наявність унікальних обставин справи щодо проведення перевірки, обсяг матеріалів справи, що підлягав дослідженню. Суд виходить з того, що витрачений час заявлено як 8 годин (судом виключено 1 годину на аналіз документів як складову послуги з підготування позовної заяви), цей розмір суд вважає завищеним виходячи з подібного змісту адвокатських запитів, а також завищення часу на їх складання, також суд вважає завищеним час опитування свідка, в зв`язку з чим виходить з того, що реальний витрачений адвокатом час складає 6 годин. Обсяг наданих послуг суд визначає виходячи зі складання 2 подібних адвокатських запитів, опитування свідка, складання позовної заяви, при цьому докази на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку зі складанням відповіді на відзив в матеріалах справи відсутні (ця послуга відсутня Описі робіт, витрати часу на неї не підтверджені), через що ця послуга судом не оцінюється та виключається з обсягу наданих послуг. Досліджуючи пропорційність витрат на адвоката та ціни позову, яка дорівнює 1037310,00 грн суд зазначає, що заявлений розмір витрат є пропорційним ще до застосування судом критеріїв відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Виходячи з ціни позову понад мільйон гривень суд вказує, що значення справи для сторони є значним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим та пропорційним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9380,00 грн, тобто половина від підтвердженої належним чином суми витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/12481/23 - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9380,00 гривень (дев`ять тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко