Справа № 200/4016/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року Справа№200/4016/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) та просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром; зобов`язати відповідача обчислити та виплачувати позивачу щомісячну пенсію без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність і виплатити позивачу недоплачені раніше суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків. 08.08.2023 представник позивача усунув недоліки позовної заяви шляхом уточнення позовних вимог в наступній редакції: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром починаючи з 05.06.2023; зобов`язати відповідача обчислити та виплачувати позивачу щомісячну пенсію без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність з 05.06.2023 і виплатити позивачу недоплачені раніше суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача. Проте, на думку позивача, відповідач під час перерахунку пенсії протиправно обмежив розмір відсотків грошового забезпечення для перерахунку його пенсії.

Ухвалою суду від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06.12.2016 внесено зміни до ст. 43 Закону №2262 та зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абз.8 ст.7 Закону України Про державний бюджет № 2710-IХ від 03.11.2022 встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2023 2093 грн.

Вказує, що на даний час розмір пенсі із урахуванням надбавок, […], індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно Позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у відповідача, що підтверджується наявними у справі документами пенсійної справи позивача.

У позовній заяві позивач вказує, що 10.07.2023 зайшовши до електронного кабінету пенсіонера та виявив, що йому нарахована пенсія у розмірі 34130.38 грн, а фактично виплачується у розмірі 20930 грн. Отримавши протокол а пенсійною справою останнім виявлено, що пенсійний фонд здійснює обмеження у виплаті максимального розміру пенсії.

Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром.

З наданого протоколу за пенсійною справою (Державний департамент з питань виконання покарань) від 23.08.2023 вбачається, що відповідно до грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача: - посадовий оклад 8791.00, - оклад за військове звання 1410.00, - процентна надбавка за вислугу років 45% 4590.45, - середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. 29244.15, - надб., за умови режим. обмежень, допуск ф. 2 15%, - надбавка за специфічні умови проходження служби %, - премія 233,7%, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 44035.60

Основний розмір пенсії: 65% грошового забезпечення (вислуга років 25) у розмірі: 28623,14.

З урахуванням індексації: 34130.38(Індексація базового ОСНП 2023 (32630,38* 0,197): 1500.00, Індексація базового ОСНП 2022(28623,14* 0,140): 4007.24) Всього призначено позивача: 34130.38 грн.

Разом з тим у протоколі вказано Призначити згідно з Законом України №2262-XII, 09.04.1992 загальний розмір пенсії за справою щомісячно в сумі: 20930.00 грн.

Відповідно до наданих витягів з бази ПВП ДКГ вбачається, що позивачу нараховано основний розмір пенсії у розмірі 34130,38 грн. проте сума пенсії вказана 20930,00 грн. Крім того, вбачається, що останній розрахунок пенсії позивача відбувся 19.06.2023.

Згідно відомостей з КП « Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі № 200/5283/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3/124 від 14.02.2022, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3/124 від 14.02.2022, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку. Судове рішення набрало законної сили 05.06.2023.

ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду здійснило перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років з 01.04.2019 на підставі довідки Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3/124 від 14.02.2022, про що свідчить наданий суду Розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № .

Також, відповідно до наданих витягів з бази ПВП ДКГ вбачається, що позивачу призначено пенсію 28.04.2011, датою розрахунку пенсії позивача є 10.06.2011. Згідно протоколу перерахунку пенсії № - Державний департамент з питань виконання покарань (пенсія за вислугу років ОСОБА_1 ) позивачу перерахована пенсія з 01.07.2011. Підставою перерахунку вказано - первинне призначення пенсії. Розпорядження про перерахунок відправлено 16.06.2011. У протоколі також вказано, що позивачу призначено пенсію у розмірі 3860.10 грн. з 01.07.2011 довічно. Період перерахунку з : 01.04.2011.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі-Закон №2262-ХІІ).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3668 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Законом № 3668 внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262, яку викладено в редакції Закону № 3668, а саме: «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262.

Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774), який набрав чинності з 01.01.2017, в ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774 з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262 відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що ст. 43 Закону № 2262 не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774 до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію у подібних правовідносинах у постановах від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 21.12.2021 у справі № 120/3552/21-а.

Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від цього правового висновку і в постанові від 07.10.2022 у справі № 640/7973/21, оскільки Законом № 3668, внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 та положення ч. 1 ст. 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262.

Водночас положення ст. 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону № 2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12. 2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668 у частині обмеження максимальним розміром пенсії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Крім того, у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в разі наявності колізії між двома законами, які регулюють одне і те ж коло відносин і один з них визнано неконституційним, застосуванню підлягає підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668.

З огляду на викладене суд відхиляє аргументи пенсійного органу щодо наявності правових підстав для обмеження максимального розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром починаючи з 05.06.2023, суд зазначає під час розгляду справи судом встановлено, що має місце не бездіяльність відповідача, а протиправні дії які виражені в застосуванні обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення суду.

Таким чином, ця позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання противними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача обчислити та виплачувати позивачу щомісячну пенсію без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність з 05.06.2023 і виплатити позивачу недоплачені раніше суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтувань, чому саме з 05.06.2023 потрібно виплачувати пенсію в повному обсязі не наводить. Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що мають місце протиправні дії які виражені в застосуванні обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення суду. Жодних вимог з цього приводу представник позивача не зазначає.

Відповідно до вимог ч.1,2 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог та задовольняє вимоги позивача саме так як він того просить, а саме зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити з 05.06.2023 пенсію без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, а саме у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ПЛОЩА СОБОРНА, будинок 3, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження перерахованої пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 05.06.2023 пенсію без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2023.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова