Справа № 349/1003/22
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.10.23 349/1003/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Редкач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та інспектора ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, ст. лейтенанта поліції Глебіва І.І., про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року до участі в цій справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022 року, за клопотанням позивача ОСОБА_1 про передачу адміністративної справи за територіальною підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, вищевказану адміністративну справу передано на розгляд Броварському міськрайонному суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2022 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2023 року, за клопотанням позивача ОСОБА_1 , зазначену адміністративну справу передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

23.06.2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи та ухвалою суду від 27.06.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей визначених ст. ст. 268-272, 286 КАС України.

12.07.2023 року позивач спрямував до суду заяву, в якій просив відповідно до вимог ст. 48 КАС України, замінити первісних відповідачів належним ГУНП в Івано-Франківській області та ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2023 року замінені первісні відповідачі по справі на належного - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

22.08.2023 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та остаточно просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність інспектора СРПП відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського районного управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ст. лейтенанта поліції Глебів І.І., яка виразилася у не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія автомобіля Tesla Model X, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 за порушення нею п.п. 12.1, 12.3, 16.12 ПДР України та вимог дорожнього знаку 3.41 ПДР України;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви, матеріальну шкоду в розмірі 53 166.13 грн. та 2 000 грн., сплачені позивачем за визначення розміру матеріальної шкоди.

Так, в обґрунтування своїх уточнених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 03.08.2022 року близько 12 год. 40 хв. на перехресті автомобільних доріг Н-10 Стрий- Івано-Франківськ-Чернівці та з с. Рибне Івано-Франківського району Івано-Франківської області, біля бетонної споруди блок посту, встановленої посеред перехрестя доріг, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: КІА Sportage, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Tesla Model X, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Водій автомобіля Tesla ОСОБА_2 , рухаючись по дорозі СтрийІвано-Франківськ в напрямку м. Івано-Франківська, не вірно врахувала дорожню обстановку та безпечну швидкість (п. 12.1 ПДР); при виникненні перешкоди для руху не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п. 12.3 ПДР); на перехресті рівнозначних доріг (з об`їздною дорогою, яка веде від с. Рибне) не надала перевагу транспортному засобу, що знаходився праворуч - автомобілю КІА під керуванням ОСОБА_1 (п. 16.12 ПДР); не зупинилася перед блок-постом на вимогу знаку 3.41 ПДР і допустила зіткнення з автомобілем КІА, який до зіткнення стояв на смузі руху автомобіля Tesla (з причин встановлення на перехресті блок-поста та дозволяючого йому рух знаку 3.29), а водій чекав можливості здійснити поворот ліворуч на дорогу Івано-Франківськ-Стрий, пропускаючи автомобілі, які рухалися з правої сторони. Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль КІА Sportage, д/н НОМЕР_2 та позивачу завдано матеріальних збитків. Позивач вважав, що водій ОСОБА_2 не порушить ПДР і не здійснить зіткнення з його автомобілем, оскільки згідно п. 1.4 ПДР - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Оскільки ДТП сталася через недотримання ПДР ОСОБА_2 , то позивачем о 12 год. 49 хв. були викликані працівники поліції для складання протоколу про адміністративне порушення на водія автомобіля Tesla та для фіксації завданих, пошкодженням належного ОСОБА_1 автомобіля, матеріальних збитків, а також їх відшкодування страховою компанією. Відповідальність водія автомобіля Tesla ОСОБА_3 за завдану шкоду застрахована в АТ «СГ`ТАС» відповідно полісу за №АТ/1184167 від 09.09.2021 року. На місці ДТП інспектор СРПП відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ст. лейтенант поліції Глебів 1.1, оцінивши обставини ДТП, повідомив про складність ситуації і про те, що протоколи буде складено на обох водіїв, а вже суд розгляне і встановить хто винен. Далі, в порушення своїх службових обов`язків щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_2 , за наявності ознак порушення нею ПДР, інспектор поліції, з особистої зацікавленості, відносно неї протокол не склав, у позивача пояснення, як у потерпілого не відібрав. У зв`язку з чим позивачем о 14 год. 11 хв. була викликана слідчо-оперативна група для фіксації цієї незаконної бездіяльності інспектора Глебів І.І. Далі, інспектором поліції Глебів І.І. на позивача, надумано, був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, з підстав нібито порушення ним п. 16.11 ПДР, але рішенням суду позивача визнано невинним і справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Порушення п. 3.41, п. 12.1, п. 12.3, п. 16.12 ПДР, що допущені водієм ОСОБА_2 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. Відшкодування страховою компанією збитків можливо лише за наявності рішення суду, якому передує протокол про порушення. В діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 05.08.2023 року з вимогою скласти протокол та зі скаргою на неправомірні дії інспектора, позивач звернувся до Департаменту ПП НП України, яким його скаргу було направлено для розгляду відповідачу, про що свідчить лист за №Б- 7822/41/1/03-2022 від 09.08.2022 року. Відповідач, в свою чергу, відповіді на отриману за належністю скаргу не надав. 19.09.2022 року на повторну скаргу і вимогу скласти протокол, відповідач повідомив позивача листом за №Б-23/1-з/108/04/20-2022, що відомості ... про кримінальні правопорушення в діях поліції відсутні. По суті скарги відповідач будь-яких відповідей не надав та його уповноважені особи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не склали. 15.08.2022 року листом за №4480/108/47/01-2022 керівник ВП №1 Івано-Франківського РУП підтвердив звернення позивача 03.08.2022 року на телефонну лінію «102» щодо вчинення ДТП водієм ОСОБА_2 з автомобілем під керуванням позивача. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року позивача визнано невинним у вчиненні ДТП, а провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.11.2022 року апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду від 06.09.2022 року залишено без змін. 08.08.2022 року страховою компанією АТ «СГ»TAC» (приватне) у позивача прийнята заява про страхове відшкодування за цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 01.02.2023 року AT «СГ`ТАС» листом за №01577/9123 відмовила позивачу у страховій виплаті з підстав не надання документів, що підтверджують вину ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ТОВ «Експертна компанія» Фаворит Ассистанс» від 19.11.2022 року вих. №32895- вартість матеріального збитку, заподіяного після аварійного пошкодження автомобіля КІА Sportage, д/н НОМЕР_2 , становить 53 166.13 грн. За визначення матеріального збитку вказаному товариству позивачем сплачено 2 000 грн. Оскільки інспектор поліції Глебів І.І., який працює в підрозділі ГУ НПУ в Івано-Франківській області не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не склав протокол щодо порушення ПДР ОСОБА_2 , то позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав із зазначеним уточненим позовом.

30.08.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 посилаючись на наступне. Дійсно 03.08.2022 о 12 год. 40 хв. позивач, керуючи транспортним засобом КІА, д/н НОМЕР_3 , на автодорозі Н-10 91+105м, поблизу с. Угринів, блок-пост №7, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі транспортному засобу Тесла, д/н НОМЕР_4 під керування ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками та ОСОБА_1 були порушені вимоги п. 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Інспектор СРПП відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, ст. лейтенант поліції Микитюк Р.Ю., враховуючи дорожню обстановку та керуючись ПДР України, КУпАП, за своїм переконанням склав протокол серії ААД №125994 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року у справі за №352/1281/22 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2022 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 124 КпАП України, закрито у зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення - залишено без змін. У зв`язку із чим позивач і звернувся до суду із позовною заявою. При цьому позивач не звертався до ГУНП в Івано-Франківській області по закінченню розгляду справи відносно нього за ст. 124 КУпАП із вимогою скласти протокол на іншого учасника, про що свідчить відсутність такої заяви та відповіді на неї у матеріалах судової справи. Позивач тільки звертався до ГУНП в Івано-Франківській області із скаргою на неправомірні дії працівників поліції та із заявами про надання матеріалів адміністративної справи, на що йому були надані відповіді. За таких обставин, у даній справі відсутній предмет розгляду. За наведених вище обставин, у працівників поліції відсутні повноваження на складання будь-якого протоколу на підставі рішення суду про закриття адміністративного провадження за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою особою не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тому законних підстав складання адміністративного протоколу за ст. 124 КУпАП на водія ОСОБА_2 не має. Крім того, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів, у тому числі проведення перевірки на місці ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення та надіслання його на розгляд суду відповідно до правил підсудності, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Також, у постанові Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року у справі за №352/1281/22, при перевірці матеріалів адміністративної справи - не встановлено жодних порушень поліцейським при оформленні матеріалів ДТП, у тому числі відносно ОСОБА_1 . А відтак представник відповідача вважає, що при оформленні результатів ДТП інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

02.10.2023 року від представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Лісіна В.М. до суду надійшли пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою думку обґрунтовував тим, що постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області віл 06.09.2022 року дійсно провадження в адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2022 року постанову Тисменицького районного суду від 06.09.2022 року було залишено без змін, але ці обставини жодним чином не свідчать про порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням ДТП. Твердження позивача, що перехрестя де сталася ДТП є перехрестям рівнозначних доріг не відповідає дійсності. Як і не є правдивим посилання позивача на те, що третя особа нібито не зупинилася перед блок-постом. Автомобіль позивача перед зіткненням не стояв а рухався, про що свідчить характер спричинених пошкоджень. Так Тисменицький районний суд Івано-Франківської області, приймаючи постанову від 06.09.2022 року, закрив провадження у справі стосовно ОСОБА_1 з причини відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП мотивуючи тим, що надані органом поліції матеріали є недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зі змісту постанови вбачається, що такий висновок судом було зроблено у зв`язку із визнанням судом схеми місця ДТП неналежним доказом, оскільки вона не містить даних про серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення до якого вона додається, у ній не вказано розташування дорожніх знаків, зокрема знаків пріоритету, на підтвердженні того, що вказане перехрестя дійсно є перехрестям нерівнозначних доріг. Крім того у вказаній постанові суд встановив, що схема місця ДТП складена з порушеннями та не відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином провадження у справі було закрито з причини невірного складання поліцейським схеми місця ДТП та зокрема, невнесення до схеми дорожніх знаків. Отже, судом провадження було закрито у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 належними доказами в рамках наданих поліцією матеріалів, зокрема у зв`язку з неналежністю як доказу схеми місця ДТП, а не у зв`язку із встановленням судом відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП після повного дослідження всіх обставин. Крім того, ці обставини не свідчать про фактичну відсутність дорожніх знаків на перехресті. З фотографій з місця ДТП вбачається, що перед перехрестям, по ходу руху автомобіля КІА під керуванням позивача, був встановлений знак пріоритету - дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Фотографії даного знаку зроблені на фоні автомобілів учасників ДТП, які стоять на перехресті після зіткнення. Крім того, встановлення дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» перед перехрестям, по ходу руху автомобіля позивача, підтверджується схемами організації дорожнього руху на перехресті, де відбулось ДТП, наданими Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області на адвокатський запит. Дані докази не були взяті до уваги судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони не були надані у суді першої інстанції, були долучені до справи вже під час перегляду справи апеляційним судом. Проте цим доказам може бути надано належну оцінку під час даного провадження. Слід зазначити що наведені вище постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно ч. 6 ст. 78 КАС України не с преюдиціальними стосовно дій ОСОБА_2 і не свідчать про порушення нею вимог ПДР України. Також, на схемі місця ДТП, яка складена поліцейськими, окрім того що не зазначено знаку 2.1 «Дати дорогу» (хоча той фактично там був) також і не зазначено інших знаків, на які посилається позивач (знак 3.41 «Контроль» та знак 3.29 «Обмеження швидкості руху»). Наведене свідчить про невідповідність даної схеми фактичним обставинам справи. Надані позивачем докази не підтверджують порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України. Стаття 124 КУпАП є бланкетною нормою, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються конкретні пункти ПДР України, які порушила особа, стосовно якої цей протокол складається і порушення вимог яких призвело до ДТП. У позовній заяві позивач визначає порушення ОСОБА_2 нібито вимог: Знак 3.41 «Контроль», п. п. 12.1. 12.3. ПДР України, проте жодних доказів на порушення вказаних вимог ПДР третьою особою ним надано не було. Позовні вимоги грунтуються виключно на голослівних звинуваченнях і однобічних поясненнях позивача щодо обставин події.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Від позивача та представника третьої особи до суду надані заяви, в яких вони просили розглянути зазначену справу за їх відсутності, позивач просив задовольнити уточнений позов, представник третьої особи відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні його вимог, інших заяв від нього не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправною бездіяльність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що 03.08.2022 року інспектором СРПП ВП №1 м. Тисмениця ст. лейтенантом поліції Глебів І.І. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення п. 16.11 ПДР України, а саме 03.08.2022 року о 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КІА, д/н НОМЕР_3 , на а/ш 91+1-5 км поблизу с. Угринів, блокпост №7, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі транспортному засобу Тесла, д/н НОМЕР_4 , під керування ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Постановою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрите у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2022 року, постанова судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2022 року залишена без змін.

У зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з позовом, який потім уточнював та в якому остаточно просив визнати протиправною бездіяльність інспектора СРПП ВП №1 м. Тисмениця Івано-Франківського РУ ГУНП в Івано-Франківській області ст. лейтенанта поліції Глебів І.І., яка виразилася у не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно водія автомобіля Tesla Model X, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 за порушення нею п. п. 12.1, 12.3, 16.12 ПДР України та вимог дорожнього знаку 3.41 ПДР України, крім того стягнути з ГУНП в Івано-Франківській області сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви, матеріальну шкоду в розмірі 53 166.13 грн. та 2 000 грн., сплачені позивачем за визначення розміру матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. Таким чином, за своєю правовою природою, відповідно до наведених положень КУпАП, повноваження відповідача щодо вирішення питання про складення протоколу про адміністративне правопорушення є виключною компетенцією уповноваженого органу, у даному випадку - працівників ГУНП в Івано-Франківській області.

Таким чином, нормами п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 124 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). У цьому випадку посадова особа органів внутрішніх справ на власний розсуд приймає рішення чи вчиняти дії, чи утриматися від вчинення дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення. А отже, дії посадових осіб органів внутрішніх справ щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження може полягати у виборі вчиняти дії, чи утриматися від вчинення дій, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Згідно з положеннями ст. 221 та ст. 280 КУпАП виключно суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення належить повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи. Суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, при розгляді даної справи, також належить виключне повноваження щодо оцінки доказів, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності на відміну від суду, який розглядає спір в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 17.07.2018 році по справі за №554/1334/17.

Крім того, факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача не може бути прийнятий до уваги судом як свідчення протиправності бездіяльності відповідача щодо не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно третьої особи, оскільки тільки суд відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 221 КУпАП наділений компетенцією приймати рішення в справі про адміністративне правопорушення, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, визнання протиправною бездіяльність відповідача, який не склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо третьої особи виходить за межі компетенції суду, оскільки порушує вимоги ст. 7 КУпАП, якою встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Позивачем в уточненому позові не зазначено в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із тим, що відповідачем щодо третьої особи не складено протоколу за ст. 124 КУпАП. А відтак зазначена бездіяльність не порушує права позивача, оскільки не породжує, не змінює та не припиняє його права і обов`язки саме у сфері публічно-правових відносин.

Так, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 53 рішення від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14.12.2011 року за №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом ч. 3 ст. 124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.1112.2004 року за №18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» у тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що в цій справі, обраний позивачем спосіб захисту, як оскарження бездіяльності працівника поліції щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення, не створить для скаржника жодних юридичних прав та/чи обов`язків. Крім цього, з огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси заявника.

За таких обставин, суд відхиляє доводи позивача в цій частині, оскільки ним не вказано які саме його права, свободи або охоронювані інтереси у сфері публічно-правових відносин були порушені, саме у межах розгляду цієї справи, та як впливає на них факт непритягнення третьої особи - ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, уточнені позовні вимоги якого спрямовані саме на визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення на третю особу, суд звертає увагу на те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Таким чином, підставами для визнання в даному випадку протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання такої бездіяльності протиправною є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Суд зауважує, що дії щодо складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання незаконною бездіяльності щодо не складання цього протоколу про адміністративне правопорушення, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Протокол про адміністративне правопорушення не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення, у розумінні ст. 19 КАС України, а отже, і позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не складання цього протоколу про адміністративне правопорушення не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тлумачення поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22.03.2018 року в справі за № 800/559/17, від 03.04.2018 року в справі за №9901/152/18 та від 30.05.2018 року в справі за №9901/497/18. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно розуміти в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача - ГУНП в Івано-Франківській області сплачений ним судовий збір за подання цієї позовної заяви, матеріальну шкоду в розмірі 53 166.13 грн. та 2 000 грн., сплачені позивачем за визначення розміру матеріальної шкоди, суд приходить до наступного:

Відповідно до копії звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.11.2022 року, складеного ТОВ експерта компанія «Фаворит Ассистанс», наданого позивачем вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ КІА Sportage, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_1 після аварійного пошкодження КТЗ дорівнює 53 166, 13 грн.

Акт надання послуг (робіт) за №5384 від 19.11.2022 року та платіжна інструкція від 23.11.2022 року свідчать про факт уплати позивачем на користьТОВ експерта компанія «Фаворит Ассистанс» за визначення матеріального збитку з оглядом КТЗ 2 000 грн.

Копія квитанції від 10.08.2022 року за №0.0..1 підтверджує сплату позивачем судового збору за подання до суду адміністративного позову в сумі 496,20 грн.

Так, ст. 56 Конституції України дійсно гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини. Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану фізичний або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України - шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч. 1 ст. 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року у справі за №826/12003/16, якщо вимоги про відшкодування шкоди пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги підлягають розгляду за нормами КАС України. Аналогічних висновків дійшов і Цивільний касаційний суд в постановах у справах №761/10730/18 та №725/5833/16-ц.

Таким чином, підставою для відшкодування шкоди в даному випадку є встановлення факту завдання позивачу незаконною бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади такої шкоди, крім того вимоги про відшкодування шкоди повинні бути пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір. При розгляді судом зазначеного уточненого позову факту протиправної бездіяльності відповідача судом встановлено не було, крім того суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак і підстав для задоволення цієї частини вимог позивача також не вбачається.

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

За правилами, передбаченими ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки судом відмовлено у задоволенні уточненого позову, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018, вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, ).

Третя особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ).

Головуюча О.П. Дьоміна