Справа № 577/4494/23
Суддя: Галян С. В.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/4494/23
Провадження № 2-а/577/23/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Кучер Л.П.

представника позивача Губенко В.А.

представника відповідача Ситниченко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укратрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить: визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00011716 від 17.07.2023 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП. Справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП за постановою серії АА №00011716 від 17.07.2023 року - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь 536,80 грн. витрат на сплату судового збору. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 17.07.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем прийнято постанову серії АА №00011716 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. Копію постанови він отримав 01.08.2023 року. Із постанови вбачається, що вона винесена на підставі встановленого в автоматичному режимі перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2.3 тон) при дозволеній масі 40 тон. Правопорушення в автоматичному режимі було зафіксовано за допомогою технічних засобів WIM 72,WAGA-WIM40,CRUA-07-VVE. Фактична зафіксована маса ТЗ - 47000 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем - Е. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 це спеціалізований напівпричіп - н/пр-контейнеровоз-Е. Фотографії руху транспортного засобу розміщені на офіційному сайті Укртрансбезпеки, в мережі Інтернет, ідентифікатор доступу до яких зазначено в постанові. Із матеріалів фото фіксації вбачається, що спеціалізований вантажний сідловий тягач д.н.з. НОМЕР_1 рухався з напівпричепом-контейнеровозом KOGEL, д.н.з. НОМЕР_3 . Спеціаліст Укртрансбезпеки повинен був ідентифікувати транспортний засіб, як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним н/півпричепом (контейнеровозом) та визначити можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 42 тони, а не 40 тон. Проте у оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 .

Абз. 5 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» передбачено, що метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака. Фотофіксація н/пів причепу містить дані щодо його номерного знаку, але не дуже розбірливо.

Згідно п.п. б пункту 22.5 ПДР України рух комбінованих транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів - 42 тони.

Постанова містить інформацію, що кількість вісей - 5. Наведення в постанові загального посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху не свідчить про виконання посадовою особою Укртрансбезпеки вимоги Порядку в частині обов`язку зазначити нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість вісей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення). В постанові зазначено лише відомості про кількість вісей та спарених коліс, відстань між вісями, навантаження на вісі, загальну масу транспортного засобу та загальну масу з урахуванням похибки. Проте, в постанові відсутня інформація про те, що це є комбінований транспортний засіб, кількість вісей автомобіля, кількість вісей н/пів причепа. Відомості в постанові зазначено не в повному обсязі, що є порушенням ст.283 КУпАП та п. 3 розділу 2 Порядку. Встановлене у постанові перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тони), при дозволеній загальній масі 40 тон., яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 42300 кг., є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 тони, яка є дозволеною відповідно до п.п. б пункту 22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, а не із 40 тон, як це здійснено ним.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно- вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт- Мнорм-10%*Мфакт) / Мнорм х 100%, де Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Мнорм - максимально допустима згідно н, 22.5. Правил загальна маса транспортного засобу.

Фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу автоматичним комплексом Габаритно-вагового контролю склала 47000 кг.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (47000-42000-10% * 47000)/42000) * 100 = 0,71 %.

Перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу на 0.71 % є меншим встановленого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із наведеного, вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу не перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів та допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Губенко В.А. позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Ситниченко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з обставин викладених у відзиві та коротко зазначила, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00011716 від 17.07.2023 року встановлено, що 19.06.2023 року о 20 год 10 хв., за адресою Р-65, км 134+313, Сумська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон.), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 1321 КУпАП. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Перевищення параметрів зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України, було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Крім того, нормативні параметри, передбачені пункті цих Правил 22.5 визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів, оскільки напівпричіп не взмозі самостійно пересуватися та перевозити вантаж без тягача, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

До позивача застосовується норма загальної маси 40 тонн, а не 42 тони, оскільки транспортний засіб відповідача є двовісним автомобілем (тягач) з трьохвісним напівпричепом, не контейнеровозом, оскільки контейнер - закрита тара оборотного типу з металу уніфікованих розмірів для транспортування насипних, наливних та штучних вантажів, а згідно з отриманими метаданими вбачається, що перевезення здійсювалось напівпричипом, який є відкритим, а не суцільним, як контейнер.

Відповідно до розділу 17 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерством транспорту України №363 від 14.10.1997 передбачені вимоги перевезень вантажів у контейнері, в разі якщо даних вимог не дотримано, наприклад платформа перевозе не контейнер, то правила для транспортного засобу, як до контейнеровоза не застосовується.

Так, згідно з пунктом 17.4. «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» передбачено, що «універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.»

Постанова, яку оскаржує позивач у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено події, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП. Дії відповідачів під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. Позивач є власником транспортного засобу, та, як наслідок, належним суб`єктом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24.08.2023 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.08.2023 року за клопотанням представника відповідача про розгляд справи у режимі відеоконференції, відкладено судове засідання на 07.09.2023 року.

07.09.2023 року в зв`язку з повітряною тривогою справа до судового розгляду не вносилася.

Вислухавши пояснення представника позивача Губенко В.А., представника відповідача Ситниченко О.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.07.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Л.М. прийнято постанову серії АА №00011716 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500 грн (а.с. 6).

Згідно постанови 19.06.2023 року о 20:10 год. за адресою Р-65 км 134+313 Сумська обл. відповідальна особа допустила рух транспортного засобу DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 72,WAGA-WIM40,CRUA-07-VVE, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113748/11F-22 до 26.12.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тонни.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Суд зазначає, що диспозиція п. 22.5 ПДР передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Отже, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2,3 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон.

Відповідач зазначає, що перевезення вантажу здійснювалось двовісним автомобілем з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, а отже загальна маса ТЗ не повинна була перевищувати 40 тон.

Натомість, позивач вказував, що перевезення вантажу здійснювалося за допомогою спеціалізованого напівпричепа - контейнеровоза - Е KOGEL, що свідчить про поширення на його ТЗ інших габаритно-вагових норм, передбачених п. 22.5 ПДР України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником сідлового спеціалізованого тягача DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованого н/причепа-контейнеровоза - KOGEL, д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7-8, 9-10).

У графі «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказано, що напівпричіп є «Контейн. Типу 1А, 1С».

Відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах нормативів, встановлених для руху двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра (42 тони), відповідач обґрунтовує відсутністю у вантажі, що перевозився, ознак контейнеру з огляду на відсутність маркування на ньому, переобладнання напівпричепу та фактичне здійснення перевезення ним, а не контрейнеровозом.

Суд критично ставиться до зазначених доводів відповідача зважаючи на наступне.

Відповідно до абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363) вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил №363 встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил №363).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5 Правил №363).

Пунктом 17.2 Правил №363 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спеціалізований напівпричеп транспортний засіб DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а спеціалізований напівпричіп Е KOGEL, д.н.з. НОМЕР_3 є спеціалізованим контейнеровозом. (а.с.7-8, 9-10).

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Посилання відповідача про переобладнання напівпричіпу в контейнеровоз не ґрунтуються на наявних в матеріалах справах доказах, оскільки в "особливих примітках" свідоцтва про реєстрацію напівпричу такі відомості відсутні, а міститься лише відмітка про " Контейн. Типу 1А, 1С ", що не є тотожним поняттю переобладання.

Отже, вказаний транспортний засіб відноситься до комбінованого транспортного засобу, та відповідно до п.22.5 ПДР України, є автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 42 т.

В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що класифікації комбінованого транспортного засобу, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює перевезення одного чи більше контейнера чи змінного кузову.

Зокрема, спірна постанова не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача DАF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 .

Наявні в матеріалах фотознімки із фотофіксацією транспортного засобу (а.с. 53-58) не є належним доказом, що напівпричеп не є контейнеровозом. Також вказані знімки не підтверджують доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил № 363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного транспортного засобу. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

При цьому, суд зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Крім того вказані обставини не слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач під час розгляду справи не обґрунтував належними та допустимими доказами факту перевищення позивачем нормативів, встановлених пп. «б» пункту 22.5 ПДР у розрізі належної класифікації комбінованого транспортного засобу, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює переведення одного чи більше контейнера чи змінного кузова.

Доводи відповідача щодо невідповідності загальної максимальної довжини ТЗ ОСОБА_1 з метою застосування вагових норм, передбачених для двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який є контейнеровозом не впливають на помилковість визначення Укртрансбезпекою виду напівпричепа для розрахунку перевищення фактичної маси.

Посилання відповідача на постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 року по справі №545/3583/21, від 05.06.2023 року по справі №530/732/23, від 13.06.2023 року по справі №642/723/22, П`ятого апеляційного адміністративного суду від від 18.04.2023 по справі 513/1085/22, від 09.06.2023 року по справі 497/277/23, Сьомого апеляційного адміністративного суду по справах 127/5932/23, 127/2973/23 суд відхиляє, оскільки згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 814/1460/16 є безпідставними, оскільки висновки у цій справі ґрунтуються на інших обставинах, у яких, на відміну від справи, що розглядається, не було встановлено факту використання контейнеровозу.

Тому, встановлене у постанові від 17.07.2023 року серії АА № 00011716 перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,75% (2.3 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 42300 кг., є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 тон, які є дозволеними п.п. б пункту 22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, а не із 40 тон, як це здійснено відповідачем.

Фактично зафіксований параметр ваги у постанові серії АА N 00011716 від 17.07.2023 року становить 47000 кг.

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування».

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: Мфакт-Ммакс10%*Мфактх І00%Ммакс, де Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22.5. Правил загальна маса транспортного засобу.

Тобто, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю склала 47000 кг замість 42000 кг дозволених.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (47000-42000 - 10% * 47000)/42000) * 100 = 0,71 %.

Таким чином, судом встановлено, що перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу на 0,71 % є меншим встановленого ч. 2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу не перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів та допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.132-1 КУпАП, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 9, 72-82, 241-244, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00011716 від 17.07.2023 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП за постановою серії АА №00011716 від 17.07.2023 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 536,80 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антонова, 51, код. ).

Суддя Галян С. В.