Справа № 468/1292/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 468/1292/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року (суддя Муругов В.В., м. Баштанка, повний текст рішення складений 23.08.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Інспектора СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинського Павла Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Інспектора СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинського П.В., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №124198, винесену 31 травня 2023 року інспектором СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинським П.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, а також на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП закрити провадження по справі.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року адміністративний позов задоволений повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, не з`ясування усіх фактичні обставини справи та не надання належної оцінки обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, оскільки в пункті 2.1 ПДР України не визначено будь яких причин відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб та поліса (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які б в законний спосіб вважались поважними. Тобто, з будь яких причин відсутність необхідних документів на право керування транспортними засобами є порушенням пункту 2.1 ПДР України, та співробітники поліції в рамках законодавства України та в законний спосіб склали спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП України.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31 травня 2023 року о 19 годині 27 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , що в с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області був зупинений автомобіль, водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Прибувши на місце події інспектор СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції Копишинський П.В. відібрав пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що 31 травня 2023 року близько 19 год. 20 хв. їхали по вул. Стадіонній в селі Новоєгорівка Баштанського району та їм на зустріч рухався транспортний засіб ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виїхав на зустрічну смугу, створивши аварійну обстановку. Коли відстань між транспортними засобами залишилася 7 метрів, ОСОБА_4 виконав поворот праворуч та зупинився на узбіччі. Після цього вони наздогнали транспортний засіб ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 та побачили, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, відібрано заяву від ОСОБА_2 щодо вжиття заходів до невідомої їй особи, яка керувала 31.05.2023 року транспортним засобом ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Інспектором поліції було встановлено, що водієм транспортного засобу ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції надати документи, передбачені пунктом 2.1 ПДР України, відмовився надати посвідчення водія відповідної категорії, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною першою статті 126 КУпАП.

На підставі зібраних доказів інспектором СРПП Баштанського РВП було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №124198, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 425 грн.

У зв`язку з отриманням 31 травня 2023 року о 18 год. 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень від невідомих осіб, ОСОБА_1 1 червня 2023 року звернувся до Баштанського районного відділу поліції із заявою про злочин (ЄРДР №0000060 від 02.06.2023).

Заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що без факту зупинки транспортного засобу саме поліцейським у водія не виникає передбаченого статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" та пункту 2.4 ПДР України обов`язку пред`явити посвідчення водія.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП визнано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з положеннями статті 52 цього Закону одним із таких органів державного контролю у сфері безпеки дорожнього руху є Національна поліція.

За змістом абзаців другого та третього частини другої статті 16 вказаного Закону водій зобов`язаний:

мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб …, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, …, а також інші документи, передбачені законодавством;

виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України).

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпункт "а" пункту 2.4 ПДР України встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За визначенням пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що без факту зупинки транспортного засобу саме поліцейським у особи не виникає передбаченого статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" та пункту 2.4 ПДР України обов`язку пред`явити посвідчення водія.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив такі висновки без врахування обставин, що мають значення для даної справи, а саме того, що позивач, керуючи транспортним засобом, створив аварійну обстановку на дорозі. Після зупинки автомобіля до нього підійшли небайдужі громадяни ОСОБА_5 , які запідозрили ОСОБА_1 у знаходженні у стані алкогольного сп`яніння та викликали працівників поліції.

При цьому, у рішенні суду першої інстанції зазначено, що факт керування 31 травня 2023 року о 19 годині 27 хвилин позивачем з ознаками сп`яніння в с. Новоєгорівка у Баштанському районі Миколаївській області транспортним засобом ВАЗ 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджено допитаними судом першої інстанції свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також дослідженими письмовими показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які містяться в матеріалах кримінального провадження №0000060.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що конфлікт свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позивачем не є безумовною підставою для визнання показань таких свідків недостовірними в частині того факту, що позивач 31.05.2023 року керував транспортним засобом.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 на вимогу прибувших на виклик громадян поліцейських був повинен надати своє водійське посвідчення.

В даному випадку судом першої інстанції також не було враховано, що за приписами частини першої статті 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема у таких випадках:

якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (п. 2);

якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події (п. 5);

якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення (п. 6).

За приписами частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, …, або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, … , а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки спірна постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України.

За змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, незважаючи на те, що частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У даній справі позивачем не було доведено, а судом не встановлено порушень при прийнятті спірної постанови, які могли б вплинути на кінцевий результат розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тобто тих порушень, які б по - суті стали би підставами для визнання накладення штрафу незаконним.

Отож доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне з`ясування обставин справи знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №124198 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов