Справа № 320/1573/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Київ № 320/1573/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій протиправними, скасування індивідуального акта

та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ( далі по тексту -відповідач, Білоцерківська ОДПІ), в якому позивач, з урахуванням заяви від 14.06.2019 про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 21 від 10.09.2018 року про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року;

- визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області стосовно припинення, починаючи з серпня 2018 року, виплати ОСОБА_1 сум додаткової пенсії за шкоду здоров`ю особам віднесеним до 4 категорії, право на яку встановлено ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року;

- зобов`язати Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити нарахування та виплату зазначеної додаткової пенсії. Стягнути з Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області безпідставно невиплачену додаткову пенсію за шкоду здоров`ю особам віднесеним до 4 категорії за період з липня 2018 року по червень 2019 року у розмірі 644,73 грн. та починаючи з червня 2019 року по день відновлення виплат, виходячи із розміру 56,94 гривні щомісячно;

- визнати неправомірними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області стосовно утримання, починаючи з жовтня 2018 року, коштів у розмірі 20% від пенсії ОСОБА_1 щомісячно на виконання рішення № 21 від 10.09.2018 року та стягнути з Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області безпідставно утримані за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року кошти у розмірі 6 287,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протокол Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей та майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій та ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї від 26.07.2018 № 195, який став підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, не містить відомостей щодо наявності факту безпідставної видачі ОСОБА_1 посвідчення внаслідок подачі ним недостовірних даних.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 320/6305/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправними і скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 26.07.2018 №195, про визнання посвідчення категорії 4 серії В (дублікат)№ НОМЕР_1 від 20.06.2008 таким, що видане безпідставно. Визнано протиправними дії Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо вилучення посвідчення ОСОБА_1 категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008.

Вказане, на думку позивача, свідчить про протиправність рішення Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 21 від 10.09.2018 про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Додатково, суд відстрочив сплату судового збору ОСОБА_1 до прийняття рішення у справі. Вказаною ухвалою суд також витребував від відповідача докази по справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву від 28.05.2019 № 9413/16, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до п. 4 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до категорії 4 віднесено осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Оскільки період проживання (роботи) позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю становить менше чотирьох років, що підтверджується висновком ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо призначення, нарахування та виплат пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ветеранам ліквідації аварії на ЧАЕС, проведеної Північним офісом Держаудитслужби України та беручи до уваги факт необґрунтованої видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008, відповідач дійшов висновку про наявність підстав для прийняття оспорюваного рішення про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018.

Позивач заперечуючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, подав до суду відповідь на відзив від 14.06.2019, в якій зазначив, що рішення Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 21 від 10.09.2018 року не містить обґрунтування щодо встановлених фактів зловживання з боку ОСОБА_1 , або подання ним недостовірних даних під час призначення йому пенсії.

Крім того позивач зазначає, що статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії позивач набув іще в 1993 році, про що свідчить видача йому посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії серії НОМЕР_2 , Київською обласною державною адміністрацією 23 жовтня 1993 року. На думку позивача, набутий ним статус громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії, є безстроковим, а правомірність видачі йому посвідчення у 1993 році судом не спростована. Що стосується видачі йому посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008, то дане посвідчення, за твердженням позивача, було видано виключно по причині зміни прізвища. При цьому, видача дубліката посвідчення була проведена на підставі тих документів, що подавалися ним для первинної видачі посвідчення у 1993 році.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 суд частково задовольнив заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Зупинив дію рішення Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 10.09.2018 року №21 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» відносно ОСОБА_1 набрання законної сили рішення суду у справі № 320/1573/19 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 задоволено клопотання Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та зупинено провадження в адміністративній справі № 320/1573/19 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити певні дії, до набрання законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 320/6305/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 поновлено провадження у справі № 320/1573/19 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 та ухвалено замінити відповідача по справі Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Ярославська, буд.40).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 14 вересня 2011 року перебуває на обліку в Білоцерківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. №988 є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі та отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_2 , виданого Київською облдержадміністрацією 23.10.1993, позивач є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії.

Одночасно з основною державною пенсією за віком позивачу як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії, було призначено додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, яка з 1 січня 2012 року щомісячно нараховувалася та виплачувалася відповідно до підпункту 2 пункту 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014р. №112, в розмірі 56,94 грн.

До серпня 2018 року розмір нарахованої та виплаченої позивачу пенсії складав 3 254,83 грн., що підтверджується наявною в справі копією протоколу індивідуального перерахунку від 23.07.2018.

Однак, починаючи із серпня 2018 року розмір пенсії ОСОБА_1 було зменшено, що і стало підставою для звернення позивача із заявою до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області для з`ясування обставин та причин такого зменшення.

Листом Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київськоїобласті від 14.09.2018 № 676/н-01.700/71-01 позивача було повідомлено про наявність рішення № 21 від 10.09.2018 про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року.

Як вбачається зі змісту вказаного листа, на виконання вимог Північного офісу Держаудитслужби України від 17.08.2018 та з урахуванням копії витягу з протоколу засідання Комісії № 195 від 26.07.2018 і розпорядження Управління від 10.09.2018, Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.01.2016 без урахування статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та визначено загальну суму переплати за період з 14.09.2011 по 31.07.2018, яка становить 110 001,07 грн., а саме: з 14.09.2011 по 01.01.2016 пенсія з урахуванням зменшеного пенсійного віку, згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 108 237,77 грн.; з 02.01.2016 по 31.07.2018 додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до 4 категорії 1763,30 грн.

З огляду на викладене, Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було прийняте рішення № 21 від 10.09.2018 року про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року.

Підставою для прийняття відповідачем оспорюваного рішення став висновок ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо призначення, нарахування та виплат пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ветеранам ліквідації аварії на ЧАЕС, проведеної Північним офісом Держаудитслужби України, в якому зафіксовано, що період проживання (роботи) ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю становить менше чотирьох років.

Крім того, відповідач посилається на наявність витягу з протоколу засідання Комісії при Київській обласній державній адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей та майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році та щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій та ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (далі по тексту Комісія) № 195 від 26.07.2018, в якому зафіксовано факт необґрунтованої видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008.

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинамсуд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ від 28.02.1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з наступними змінами) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення (далі по тексту Закон №796- ХІІ).

Статтею 9 Закону №796-ХІІ передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

- потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

- громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

В силу пункту 4 статті 11 Закону №796-ХІІдо потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону № 796-12 визначено категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

Так, за умовами пункту 4 зазначеної статті, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

В свою чергу, визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у статті 2 Закону № 796-ХІІ, якою передбачалося, що до зон радіоактивного забруднення належать: зона відчуження, зона безумовного (обов`язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій міститься і у статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення, внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей грунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення оприлюднюються Кабінетом Міністрів України один раз на три роки, починаючи з 2009 року, а також надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Карти зазначених зон, перелік населених пунктів, віднесених до цих зон, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення один раз на три роки публікуються в загальнодержавних та регіональних друкованих засобах масової інформації і зберігаються у відповідних центральних та місцевих органах виконавчої влади.

Разом з цим, в силу частини третьої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Так, згідно довідки Миронівської міської ради від 19.05.2011 № 1414, копія якої міститься в матеріалах даної справи, ОСОБА_1 за даними трудової книжки НОМЕР_3 дійсно працював з 23.10.1986 по 20.02.1998 на території міста Миронівка, Київської області, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року.

При цьому, як вбачається з наявної в справі копії довідки Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 21.09.2018 № 02-31/684, ОСОБА_1 згідно записів у будинкових та погосподарських книгах, що зберігаються у справах Яхнівської сільської ради, проживав (був зареєстрований) в селі Яхни, Миронівського району, Київської області з 27.04.1982 по 17.06.2011.

Як зазначено у відзиві Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на позовну заяву від 28.05.2019 № 9413/16, після надходження додаткових документів, а саме копій з книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім. Леніна за 1968-1970 роки, позивачу було здійснено донарахування стажу з 01.07.2018 за участь у колгоспному виробництві у 1968 році 79 вихододнів, у 1969 році за 91 вихододні. За результатами перерахунку загальний стаж позивача становить 42 роки 10 місяців 28 днів. Індивідуальний коефіцієнт стажу становить 0,42833. Розмір пенсії ОСОБА_1 становить 3 252,81 грн.

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

За умовами абзацу дев`ятого підпункту 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсійдля призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Згідно Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України 20 січня 1997р № 51 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Так, на виконання вимог пункту 2 статті 55 Закону №796-ХІІ позивачем для призначення пенсії було надано, зокрема: копії паспорту, ідентифікаційного номеру, трудової книжки, посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4-ї категорії Серії НОМЕР_2 , виданого Київською облдержадміністрацією 23.10.1993 та інші визначені законом документи. На підставі зазначених документів позивачу з 14 вересня 2011 року була призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку.

Приймаючи рішення № 21 від 10.09.2018 року про утримання з позивача надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109 982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року, відповідач послався виключно на факт необґрунтованої видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008 та проживання (роботи) його на території зони посиленого радіоекологічного контролю менше чотирьох років.

Однак, відповідач безпідставно не взяв до уваги наявність рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 320/6305/18, яким визнано протиправними та скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 26.07.2018 №195, про визнання посвідчення категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008 таким, що видане безпідставно. Визнано протиправними дії Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо вилучення посвідчення ОСОБА_1 категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008.

Варто зазначити, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 320/6305/18 набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, а відтак підтверджує правомірність видачі ОСОБА_1 посвідчення категорії 4 серії В (дублікат) № НОМЕР_1 від 20.06.2008.

Що стосується дотримання відповідачем порядку утримання з позивача надміру сплачених сум пенсій згідно рішення № 21 від 10.09.2018 року, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Тобто, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-XII) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 103 Закону № 1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною другою статті 101 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. Втакому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд упостанові від 07.02.2019 у справі № 344/6370/14-а.

Відповідно до приписів частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695.

У підпунктах 3, 4 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. Втакому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

За змістом названих норм відповідальність пенсіонера наступає виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером особистої недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначеної пенсії. На пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

В даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодекс адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, суду не надав.

Отже, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Варто зазначити, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.20219 суд відстрочив сплату судового Наріжньому В.М.

Враховуючи відстрочення судом сплати судового збору позивачу та задоволення адміністративного позову, сума судового збору в розмірі 704, 80 грн, яка підлягала сплаті під час звернення до суду з даним позовом, підлягає стягеннню з відповідача - субєкта владних повноважень на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 21 від 10.09.2018 року, видане Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області, про утримання з ОСОБА_1 надміру сплачених сум пенсій у розмірі 109 982,68 грн. за період з 14.09.2011 по 30.06.2018 року.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області стосовно припинення з серпня 2018 року виплати ОСОБА_1 сум додаткової пенсії за шкоду здоров`ю, як особі, віднесеній до 4 категорії, право на яку встановлено статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

4. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо утримання з ОСОБА_1 , починаючи з жовтня 2018 року, коштів у розмірі 20% від пенсії ОСОБА_1 щомісячно на виконання рішення № 21 від 10.09.2018 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до 4 категорії, право на яку встановлено статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 невиплачену додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю як особі, віднесеній до 4 категорії, за період з липня 2018 року по червень 2019 року у розмірі 644,73 грн., починаючи з червня 2019 року по день відновлення виплат виходячи із розміру 56,94 гривні щомісячно.

7. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 утримані за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року кошти у розмірі 6 287,38 грн. 38 коп.

8. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548; місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. А. Саєнка, 10) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.