Справа № 160/5664/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2023 року Справа № 160/5664/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-
22.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн. та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року на загальну суму 18 276,72 грн.;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області зняти нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн. та відкоригувати КОР (картка особового рахунку).
Ухвалою від 07.03.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 29.05.2023 року продовжено строк розгляду справи та витребувано у Головного правління ДПС у Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії:
- інтегрованої карки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- докази на підтвердження податкової адреси ОСОБА_1 - станом на дату прийняття податкової вимоги №Ф-1235-51.
- заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності;
- рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності;
- докази надсилання податкової вимоги №Ф-1235-51 позивачу;
- детальний розрахунок нарахування заборгованості зі сплати ЄСВ у розмірі 18 276,72 грн.
Відповідачем також зазначено, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в Шевченківській ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровської області з 06.07.2021 року. Податковою адресою є: АДРЕСА_1 , (минула назва Вул. Челюскіна) згідно з відомостей з ЄДР). До Шевченківської ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровської області з ЄДР 16.03.2023 року надійшла відомість типу 6 - "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємцем за її рішенням " після обробки інформації, стан платника податків змінився на 11 "Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)". Копії заяв про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності до ДПІ не надаються. Тобто, у контролюючого органу відсутні: заява про закриття ФОП ОСОБА_1 та рішення про результат розгляду заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності.
Також зазначено, що стосовно ФОП ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження стягнуто 15 819,64 грн. (платіжне доручення) №3867 від 16.03.2023 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
07.02.2023 року до ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява позивача щодо заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн.
Також, повідомлено позивача, що з метою контролю за своєчасною сплатою єдиного внеску на центральному рівні в інтегрованих катках платників в автоматичному режимі по коду платежу 71040000 щоквартально нараховуються квартальні нарахування.
- автоматичні нарахування по строку сплати 09.02.2018 за 2017 рік - у сумі 8448,00 грн.;
- автоматичні нарахування по строку сплати 19.04.2018 за I кв, 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування по строку сплати 19.07.2018 за II кв. 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування по строку сплати 19.10.2018 за III кв. 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування по строку сплати 21.01.2019 за IV кв. 2018 року у сумі 2457,18 грн.
Згідно даних ІС «Податковий блок» звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за період 2017-2018 рр., податкові декларації про майновий стан і доходи, а також звітність по єдиному внеску за вказаний період не надавав.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року №Ф-1235-51 на суму 18 276,72 грн.
Станом на 23.02.2023 року за даними ІС «Податковий блок» в ІКП ФОП ОСОБА_1 рахується недоїмка по єдиному внеску на загальну суму 18 276,72 грн.
16.03.2023 року До Шевченківської ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровської області з ЄДР надійшла відомість типу 6 - "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємцем за її рішенням" після обробки інформації, стан платника податків змінився на 11 "Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)". Копії заяв про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності до ДПІ не надаються. Тобто, у контролюючого органу відсутні: заява про закриття ФОП ОСОБА_1 та рішення про результат розгляду заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності.
Вважаючи протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн. та складення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року на загальну суму 18 276,72 грн, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Як зазначено у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI(в редакції відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VIвизначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа у місяці, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Таким чином, сплата єдиного внеску фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування за 2017 рік мала бути здійснена до 09.02.2018 року у розмірі не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та не менше за розмір мінімального страхового внеску.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII внесено зміни, у тому числі до Закону №2464-VI(набули чинності з 01.01.2018 року.).
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI(тут і в подальшому в редакції з 01.01.2018 року) для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, в разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно з абзацом 4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Як зазначено у частині 16 статті 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.
Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що починаючи з 01.01.2017 року встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи-підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. При цьому в разі неотримання доходу, за будь яких умов, єдиний внесок має бути сплачений у розмірі не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Виключення з даного правила стосуються лише фізичних осіб-підприємців, які отримують пенсію або соціальну допомогу. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.
Згідно з частиною 4 статті 5 Закону № 2464-VI обов`язки платників єдиного внеску виникають у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».
Отже, фізична особа-підприємець, яка в силу положень статті 50 Цивільного кодексу України визначається як особа, яка здійснює своє право на підприємницьку діяльність, є платником єдиного внеску.
Відповідно до п. 1, 2 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Суд зазначає, що згідно пояснень відповідача, викладених у відзиві, позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017-2018 роки.
Суми заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до положень п. 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
У матеріалах справи містяться докази направлення оскаржуваної вимоги на адресу позивача з відміткою пошти про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відповідно до приписів п. 4 розділу VI Інструкції № 449 у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З урахуванням викладеного, спірні вимоги є такими, що були надіслані (вручені) позивачу.
У справі, що розглядається, спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок за період з 2017 року по 2018 рік відповідно до оскаржуваної вимоги за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності у 2001 році.
Позивач по тексту позовної заяви наголошує на тому, що у 2007 році ним було подано до податкового органу заяву про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності.
При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 29.05.2023 року, відповідачем надане клопотання, до якого долучені витребувані судом документи. Окрім витребуваних документів, відповідач зазначив інформацію наступного змісту: «До Шевченківської ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровської області з ЄДР 16.03.2023 року надійшла відомість типу 6 - "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємцем за її рішенням " після обробки інформації, стан платника податків змінився на 11 "Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)". Копії заяв про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності до ДПІ не надаються. Тобто, у контролюючого органу відсутні: заява про закриття ФОП ОСОБА_1 та рішення про результат розгляду заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності».
Зважаючи на вищевикладене, відповідачем прийнято оскаржувану податкову вимогу, без врахування вищевказаної інформації, зокрема відомість типу 6 Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємцем за її рішенням " після обробки інформації, стан платника податків змінився на 11 "Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)", а базуючись на відсутності заяви про закриття ФОП ОСОБА_1 та рішення про результат розгляду заяви ОСОБА_1 про закриття ФОП та припинення підприємницької діяльності.
Таким чином, позивач виявив бажання припинити свою підприємницьку діяльність, про що наявні відомості в ЄДР, як вказав відповідач у своєму клопотанні, чим і спростував аргументи щодо наявності у позивача статусу ФОП.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що відповідач, при нарахуванні позивачу боргу зі сплати ЄСВ за період з 2017 по 2018 рік, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки ним, як було встановлено в ході судового розгляду, було протиправно визначено розрахунок недоїмки з єдиного соціального внеску.
Окрім того, позивач просить зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області зняти нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн. та відкоригувати КОР (картка особового рахунку).
Відповідно до пункту 1, 2 глави 1 Розділу II Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Згідно з п. 1 гл. 2 Розділу II Порядку з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:
- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;
- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;
- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки «Платник відсутній в реєстрі» відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку.
Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:
- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;
- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі №826/9288/18.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно обліковується за позивачем заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в сумі 2 457,18 грн відповідно до вказаного залишку по недоїмці у інтегрованій картці платника податку позивача, а також з урахуванням стягнутої суми (15 819,64 грн) у межах виконавчого провадження, що підтверджене матеріалами справи.
Отже, виходячи з викладеного суд вказує, що в даному випадку слід зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2 457,18 грн.
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Суд вважає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою судового захисту має бути усунення перешкод в реалізації права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.
Отже вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Таким чином, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню та зобов`язанню відповідача видалити з інтегрованої картки платника податків позивача дані про наявність заборгованості (недоїмки) з ЄСВ в сумі 2 457,18 грн.
Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Розглянувши справу на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати, що підтверджене матеріалами справи.
Керуючись ст. 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн. та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року на загальну суму 18 276,72 грн.
Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області зняти нарахування заборгованості зі сплати Єдиного внеску у сумі 2 457,18 грн. та відкоригувати КОР (картка особового рахунку).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко