Справа № 560/10642/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.

за участю:секретаря судового засідання Коваль Д.Л. представника позивача Заболотного А.М. представника відповідача Мельник Н.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.03.2023 року №348587, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт та накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративно - господарського штрафу у розмірі - 17 000 грн;

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.03.2023 року № 348588, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за абз. 17 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт та накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративно - господарського штрафу у розмірі - 51 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не надано жодного документа (чека або талона зважування, квитанції тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, довідку про здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд. Без вказаних документів неможливо встановити наявність порушення та факт перевищення вагових параметрів.

Тим більше, працівники ВДНК у Хмельницькій області в акті №349289 від 15.02.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом при виявленні порушення послалися лише на товарно-транспортну накладну № 14 К, яка в свою чергу не вірна, адже заповнена була помилково.

Фактична вага транспортного засобу з вантажем на момент проведення перевірки становила 39.87 т, про що свідчить товарно-транспортна накладна №38528 від 15.02.2023 року та підтверджується тим фактом, що завантаження відбувалося на території ТОВ «Гірник-ВВ».

Крім цього, тахошайба була присутня та в справному стані, що підтверджується тахограмою авто.

Ухвалою від 28.06.2023 відкрито провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у його задоволенні.

Вказує, що під час перевірки виявлено порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 - транспортний засіб обладнаний аналоговим тахографом, однак під час перевезення вантажів у водія була відсутня тахокарта за 15.02.2023.

Також при перевірці товарно-транспортної накладної від 15.02.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено, що маса брутто (вантаж, транспортний засіб марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп WZM державний номерний знак НОМЕР_2 ) складає 63,90 тон при допустимій нормі 40 тон, що перевищує на 59,75% допустимі параметри ((63,90 тон (фактична маса) - 40 тон (допустима маса)) : 40 тон (допустима маса) * 100% = 59,75%).

У судовому засіданні 28.09.2023 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача відмовити у їх задоволенні.

Представник позивача додатково вказав, що відповідальність за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж визначена статтею 132-2 КУПАП.

Також у судовому засіданні 28.09.2023 було переглянуто відеофіксацію проведення перевірки транспортного засобу.

Згідно відеозапису, фактичною підставою складання акту перевірки стало встановлення документального перевантаження згідно товарно-транспортної накладної. Також інспектор пред`являв водію вимогу надати тахошайбу, однак водій повідомив про її відсутність.

У судовому засіданні 10.08.2023 був допитаний як свідок ОСОБА_2 (працював другим водієм у позивача, проте не виконував обов`язки водія у рейсі, під час якого виникли спірні правовідносини; перебував на пасажирському сидінні). Повідомив, що після зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_3 разом з інспектором, який проводив перевірку, відлучились. ОСОБА_2 залишився у транспортному засобі. Перевірку тахографа інспектор не здійснював.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

15.02.2023 інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №349289.

В акті зазначено: водій здійснював перевезення вантажів з с. Крупець до м. Красилів згідно ТТН № 014К від 15.02.2023. На час перевірки виявлено, що загальна маса ТЗ становить 63900 кг, при дозволеній масі 40000 кг, а також у водія відсутня тахошайба за 15.02.2023. Порушено вимоги ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», також п.22.5 Правил дорожнього руху, постанова КМУ №1306 від 10.10.2001 року у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз.3 Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених в ст. 48 цього Закону, а саме тахошайба за 15.02.2023, також ч.1 абз.17 Перевищення встановленим законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного або неподільного вантажу без відповідного дозволу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, 23.09.2023 року винесено дві постанови про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, а саме:

- №348587 за порушення (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідальність за яке передбачена абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 17 000,00 грн.

- №348588 за порушення (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу), відповідальність за яке передбачена абз. 17 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 51 000,00 грн.

Згідно ТТН №14К від 15.02.2023, автомобільний перевізник ОСОБА_1 здійснював перевезення від вантажовідправника ФОП ОСОБА_1 до вантажоодержувача Красилівська житлово експлуатаційна контра. Пункт навантаження - с.Крупець. Вантаж - пісок щільний природній кількістю 50 т. Маса брутто - 63,90 т.

Супровідні документи на вантаж: накладна №14.

Згідно накладної №14 від 15.02.2023, одержувачем товару "Пісок" кількістю 50 тон є Красилівська Житлово експлуатаційна контора.

Водночас, позивач стверджує про те, що фактична вага транспортного засобу з вантажем на момент проведення перевірки становила 39.87 т, про що свідчить товарно-транспортна накладна №38528 від 15.02.2023.

Згідно товарно-транспортної накладної №38528 від 15.02.2023 найменування вантажу - пісок. Кількість не вказана, однак маса брутто зазначена 39,870 тон (тара - 15940, нетто - 23930). Замовник - ФОП ОСОБА_4 , вантажовідправник - ТОВ "Гірник -ВВ", вантажоодержувач - ФОП ОСОБА_4 , автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.п.5-1 та 11 п.2 Порядку №879:

- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

Отже, Порядком №879 передбачено проведення документального габаритно-вагового контролю та точного габаритно-вагового контролю. При цьому, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Відповідно до п.16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Виходячи із буквального змісту п.16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль може проводитися лише шляхом документального контролю без визначення параметрів на стаціонарному чи пересувному пункті. При цьому, орган контролю здійснює його шляхом додавання маси транспортного засобу та вантажу.

Факт перевищення транспортним засобом вагових параметрів встановлений відповідачем на підставі відомостей товарно-транспортної накладної №14К від 15.02.2023.

Відповідно до ст. 51-1 Закону України "Про автомобільний транспорт" вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.

Водночас, згідно ст.49 вказаного Закону водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам.

Враховуючи вищевикладене, водій транспортного засобу перед прийняттям вантажу зобов`язаний перевірити відповідність реквізитів ТТН, в тому числі маси ТЗ із вантажем, зазначеної у ТТН, та відповідність таких чинним нормам законодавства щодо дозволених вагових параметрів.

Відповідно, за умови будь-яких невідповідностей, водій може відмовитись від прийняття вантажу для перевезення, узгодивши зазначене з перевізником.

При цьому, приймаючи вантаж до перевезення, проставляючи власноручний підпис, водій та вантажовідправник підтверджують достовірність внесених даних до ТТН (підписи наявні).

Таким чином, твердження позивача про те, що при документальному габаритно- ваговому контролю неможливо визначити точні параметри транспортного засобу, зокрема його вагу, є безпідставними, оскільки на виконання вимог чинного законодавства учасники господарських відносин з перевезення вантажу зобов`язані самостійно визначити вагу вантажу, додати до власної ваги ТЗ та зазначити достовірні дані щодо параметрів ТЗ у ТТН. У випадку невиконання таких умов перевізник повинен відмовитись від такого перевезення. За умови прийняття такого вантажу до перевезення перевізник підтверджує, що ТТН містить правдиву інформацію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що достовірним доказом вчинення позивачем порушення є інформація, відображена в ТТН №14К від 15.02.2023.

Перевищення вагових норм, встановлених за результатами документального контролю, не потребує фактичного зважування, оскільки транспортний засіб від самого початку був завантажений понад вагові норми, що є порушенням вимог чинного законодавства у сфері автомобільних перевезень.

У той же час, є безпідставними твердження позивача про те, що фактична вага транспортного засобу з вантажем на момент проведення перевірки становила 39.87 т (про що свідчить товарно-транспортна накладна №38528 від 15.02.2023), оскільки така накладна не надавалась до перевірки або до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У спірному випадку позивачем не вказувалось та відповідачу не надавалось жодного доказу помилковості даних, зазначених у такій товарно-транспортній накладній (№14К від 15.02.2023), яка і була надана до перевірки та вказана у відповідному акті.

Також помилковими є доводи представника позивача про те, що у спірному випадку відповідальність визначена статтею 132-2 КУПАП.

Вказана стаття передбачає відповідальність за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.

Проте позивача у спірному випадку було притягнуто до відповідальності не як вантажовідправника, а як перевізника, у зв`язку з перевезенням вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Окрім того, положення статей КУпАП не поширюються на справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

У даному випадку відповідачем застосований адміністративно-господарський штраф, який є видом господарської відповідальності суб`єкта господарювання за порушення законодавства за порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності. Адміністративне правопорушення та правопорушення у сфері господарювання не є тотожними поняттями.

Наведене у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість висновків відповідача щодо порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт у цій частині. Отже, постанова від 29.03.2023 № 348588 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в іншій частині, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

При цьому, положеннями статті 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як встановлено судом, актом проведення перевірки зафіксовано порушення - здійснення перевезень без тахошайби.

Так, відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пункт 6.3 Положення визначає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385), ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

У постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17 вказано, що положеннями статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.

Отже, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія.

При цьому, не для усіх транспортних засобів вибір засобу обліку робочого часу є питання добровільного вибору власника. Враховуючи імперативні вимоги п.6.1 саме для 1) автобусів для пасажирських перевезень протяжністю понад 50 км та 2) вантажних автомобілів понад 3,5 тонн, - встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Цим же пунктом визначено, що водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пункт 6.3 про можливість використання контрольної книжки водія, стосується інших транспортних засобів, які не згадуються у п.6.1 Положення.

Оскільки 15.02.2023 перевірявся вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн, на нього розповсюджується вимога про необхідність обладнання тахографом, та, як наслідок, і вимога про збереження записів щодо режиму праці та відпочинку водія протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Однак перевіркою встановлено відсутність такого документу за 15.02.2023.

Доводи позивача про те, що тахошайба була присутня та в справному стані, не підтверджені жодними достовірними доказами. Надана позивачем копія тахограми (із самостійним зазначенням над такою копією, що це є тахограма авто НОМЕР_1 за 15.02.2022) не є таким доказом.

У судовому засіданні встановлено та відеозаписом процесу перевірки підтверджується те, що інспектор пред`являв водію вимогу надати тахошайбу, однак водій повідомив про її відсутність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про невиконання позивачем умов, установлених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, статтею 48 Закону №2344-III чітко передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Однак, як встановлено судом, тахошайби (тахокарти) уповноваженій особі пред`явлено не було.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 29.03.2023 №348587 є правомірною, а тому у задоволенні вимог про її скасування також необхідно відмовити.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України та відсутність підстав для задоволення позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 жовтня 2023 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна, буд. 75,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)
Головуючий суддя Д.А. Божук