Справа № 520/17275/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 р. №520/17275/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" (пр. Московський, буд. 144, м. Харків, 61082, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000010/2 від 30.03.2023.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000122.

3. Зобов`язати Одеську митницю (Код ) повернути ТОВ «МОДУС,ЛТД» (Код ) надміру сплачені суми митних, інших платежів у сумі 51 895 грн. 95 коп. (п`ятдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять грн. 95 коп.).

В обґрунтування позову зазначено, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення, картку відмови та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

10.07.2023 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Від Одеської митниці, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та карти відмови. Представник відповідача зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому не погоджується з обґрунтуванням відповідача щодо підстав прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, обґрунтовуючи відсутністю аргументів у відзиві на позовну заяву щодо правомірності дій відповідача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та а ZHEJANG GANGLONG NEW MATERIAL СО.,LTD (Хайнін, Китай) було укладено Контракт №21/2016 від 01 серпня 2016 року, предметом якого є довгострокова поставка Продавцем Покупцю товарів в кількості та асортименті згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракт) виробництва Китай (а.с. 28-31).

Відповідно до Специфікації №26 від 10.02.2023 року до контракту сторони погодили асортимент, кількість та вартість товару (а.с. 35).

На виконання вказаного контракту позивачу було надіслано рахунок (інвойс) № GLJS221139 від 10 лютого 2023 року на загальну суму 36 531 долари США 13 центів (а.с. 36).

30.03.2023 з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію №МІ 40 ДЕ 23UА06U2, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування:

Товар №1 - Полімерний матеріал в сполученні з текстильним матеріалом, а саме: вибілене текстильне полотно з комплексних ниток на основі складних поліефірів, повністю покрите по обидва боки (покриття видно неозброєним оком) полімерним матеріалом на основі полівінілхлориду (продукт полі приєднання), що містить складноефірну сполуку/сполуки -фталат(и) (первинний пластифікатор), карбонат кальцію (неорганічний наповнювач), інші добавки та/або домішки. Не пористі, не самоклейні (на поверхні відсутнійпостійно липкий адгезійний шар), не містять зображень на поверхнях, гнучкі, тобто їх намотування можна виконати вручну без зламування навколо циліндра діаметром 7мм за температури 15-30град.С. На поверхні від сутні будь -які елементи кріплення (люверси тощо): HOT LAMINATED FRONTLIT 300X500 18X12 340GSM MATTE: 2,20м х 50м - 3850,00 кв.м (35рулонів) 2,20м Ч 47м 103,40 кв.м (Грулон) 2,50м х 50м - 2625,00 кв.м (21рулон) 3,20м х 50м - 2400,00 кв.м (15рулонів) GLP031 HOT LAMINATED FRONTLIT 300X500 18X12 440GSM MATTE: 1,10м х 50м - 1540,00 кв.м (28рулонів) GLP004-B COATED FRONTLIT 1000X1000 18X18 440GSM MATTE: 1,10м x 50м - 5500,00 кв.м (100рулонів) 1,27м х 50м - 1587,50 кв.м (25рулонів) 1,37м х 50м - 1849,50 кв.м (27рулонів) 1,60м х 50м - 3840,00 кв.м (48рулонів) 1,60м Ч 40м -64,00 кв.м (Ірулон) 1,60м х 38м -60,80 кв.м (1рулон) 2,50м Ч 50м - 4875,00 кв.м (39рулонів) 2,50м х 34м - 85,00 кв.м (1 рулон) 3,20м х 50м - 19040,00 кв.м (119рулонів) 3,20м х 38м - 121,60 кв.м (1 рулон) 3,20м Ч 34м - 108,80 кв.м (1рулон) 3,20м х 33м - 105,60 кв.м (Ірулон) GLP002-B COATED FRONTLIT 1000X1000 18X18 510GSM МАТТЕ: 1,37м х 50м - 1096,00 кв.м (16рулонів) 1,37м х 40м - 109,60 кв.м (рулона) 1,60м х 50м - 2240,00 кв.м (28рулонів) 1,60м Ч 40м - 128,00 кв.м (рулона) 2,20м х 50м - 1540,00 кв.м (14рулонів) 2,20м х 37м - 81,40 кв.м (1 рулон) Використовується для одностороннього друку або аплікації, а також для виготовлення зовнішньої реклами.

Товар № 2 - Плівка з поліетилентерефталату, несамоклейна, не пориста, неармована та нешарувата,у рулонах, завтовшки 0.33мм, використовується для виробництва рекламної продукції: GLP071 SINGLE SIDE PET BACKLIT 320GSM MATTE: 1,27м Ч 50м - 3238,50 кв.м (51рулон) 1,27м х 47м -59,69 кв.м (1рулон)».

Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість 36 531 долари США 13 центів (Товару №1 - 33803 долари США 77 центів та Товару №2 - 2727 долари США 36 центів).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 10.02.2023; Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) GUS221139 від 10.02.2023; Мастерконосамент (Master bill of lading) № 224894231 від 13.02.2023; Мастерконосамент (Master bill of lading) BECNDRN138/16 від 23.03.2023; Коносамент (Bill of lading) HYSF від 13.02.2023; Автотранспортну накладну (Road consignment note) A № 772057 від 28.03.2023; Декларацію про походження товару (Declaration of origin) GLJS221139 від 10.02.2023; Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № -0063 від 13.07.2022; Рахунок-фактуру про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1142 від 10.03.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 270323-07 від 27.03.2023; Виписку з бухгалтерської документації №003 від 29.03.2023; Каталог виробника товару б/н від 01.08.2015; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.01.2023; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 23-Ц3/23 від 15.03.2023; Додаткову угоду № 1 від 27.12.2019; Додаткову угоду № 2 від 02.11.2021, Специфікацію № 26 від 10.02.2023, Зовнішньоекономічний договір (контракт) №21/201 від 01.08.2016; Договір (контракт) про перевезення № 070422 від 07.04.2022; Заяву декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю б/н від 30.03.2023; Експертний висновок № 208/20 від 04.03.2020, Характеристики (GLP071) від 30.03.2023; Митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA06U2 від 11.02.2023.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач направив додаткові документи та пояснення (а.с. 98).

30.03.2023 року ТОВ «Модус, ЛТД» було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000122 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500490/2023/000010/2 від 30.03.2023, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару №1 42456,73 дол. США, товару №2 3982,63 дол. США (а.с 147-150).

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: ІМ 40 ДЕ 23UA16U7 від 31.03.2023 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 51895,95 грн.(а.с. 150-154).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів вартості № UA500490/2023/000010/2 від 30.03.2023.

У графі 33 зазначеного рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

1) в копії митної декларації країни відправлення №00447440 від 11.02.2023 іде посилання на документ №224894231 якій, відповідно до наданих до митного оформлення документів, має дату 13.02.2023, тобто виданий пізніше митної декларації країни відправлення;

2) згідно прайс-листа №б/н від 10.01.2023, у разі пакування «Hard Tube» додається 3 цента до вартості за квадратний метр, відповідно до пакувального листа № б/н від 10.02.2023 та Специфікація №26 від 10.02.2023, позиція GLP071 SINGLE SIDE PET BACKLIT спакована у «IUBE» (жорсткий тубус), але згідно інвойсу № GLJS221139 від 10.02.2023 вартість відповідає пакуванню у «kraft paper», без додавання 3 цента до вартості за квадратний метр.

30.03.2023 електронним повідомленням декларантом ТОВ "Модус, ЛТД" було надіслано лист від 30.03.2023 №12, щодо надання додаткових документів, в якому відповідає: - що відповідно до документу №224894231 «так і повинно бути, тобто - це відвантажувальний документ і робиться на момент виходу корабля на підставі інвойсу, де дата раніше експортної декларації. Надається номер документа і він оформлюється датою пізніше після виходу корабля.», на що і було звернуто увагу, тому що дата документу №224894231 наданого до митниці 13.02.2023, а дата митної декларації країни відправлення №00447440 - 11.02.2023, тобто в митної декларації країни відправлення іде посилання на документу №224894231 який станом на 11.02.2023 ще не виданий, та буде виданий на 2 дні пізніше; - щодо прайс-листа №б/н від 10.01.2023 - фраза «Hard Tube package: add 3 cents per square meter» є помилковою. Також в наданих додатково Платіжних дорученнях №413 від 19.01.2023, №1551 від 17.03.2020, №2398 від 23.02.2023, №1115 від 02.12.2022, №358 від 17.02.2023 та Рахунках на оплату №4456 від 26.12.2022, №Ф000001682 від 17.03.2023, №00000342 від 14.02.2023, №3232 від 06.12.2022, №1611 від 02.02.2023 відсутні підписи та печатки уповноважених осіб. Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Щодо доводів відповідача, що в копії митної декларації країни відправлення №00447440 від 11.02.2023 іде посилання на документ №224894231 якій, відповідно до наданих до митного оформлення документів, має дату 13.02.2023, тобто виданий пізніше митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на запит відповідача, ТОВ «МОДУС,ЛТД», листом № 12 від 30.03.2023 надавало роз?яснення і зазначило, що саме так і повинно бути.

Мастерконосамент (Master bill of lading) №224894231 - це відвантажувальний документ і останній робиться на момент виходу корабля на підставі інвойсу, де дата раніше експортної декларації.

Тобто, надається номер документа і він оформлюєшся датою пізніше, вже після виходу корабля.

Крім того, відповідач жодним чином не обгрунтував, як зазначені ним в оскаржуваному рішенні розбіжності можуть вплинули на числові значення митної вартості товару.

Таким чином посилання відповідача в цій часині, суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача, що згідно прайс-листа №б/н від 10.01.2023, у разі пакування «Hard Tube» додається 3 цента до вартості за квадратний метр, відповідно до пакувального листа № б/н від 10.02.2023 та Специфікація №26 від 10.02.2023, позиція GLP071 SINGLE SIDE PET BACKLIT спакована у «IUBE» (жорсткий тубус), але згідно інвойсу № GLJS221139 від 10.02.2023 вартість відповідає пакуванню у «kraft paper», без додавання 3 цента до вартості за квадратний метр, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що ТОВ «МОДУС,ЛТД», як і у відповіді на запит митниці, так і під час судового розгляду повідомило, що у прайс -листі від 10.01.2023 фраза «Hard Tube package: add 3 cents per square meter» є помилковою.

Товар «Полімерний матеріал в сполученні з текстильним матеріалом....» завжди постачається в КРАФТ-ПАПЕРі, а товар GLP071 SINGLE SIDE PET BACKLIT постачається ЗАВЖДИ у «Hard Tube». Він в іншій упаковці не продається. Ціна GLP071 SINGLE SIDE PET BACKLIT зазначається вже з тубусом ЗАВЖДИ.

Позивач під час розгляду справи пояснив, що якщо «Полімерний матеріал в сполученні з текстильним матеріалом....», тобто перший товар у декларації під кодом ТНЗЭД , буде поставлятися у жорсткому тубусі - тоді так, необхідно буде доплачувати. Товар №1 постачається у крафт папері, а Товар №2 постачається в тубусі і вартість тубуса вже входить до вартості товару і додатково доплачувати не потрібно.

Крім того, судом встановлено, що специфікацією №26 від 10.02.2023, а саме: п. 6.Пакування визначено, що Загальний вантаж завантажено у контейнер 40 футів. Кожен рулон банеру заваковано у крафт-папір з пластмасовими тримачами, матеріал намотано на тубус з щільного картону.

РЕТ BACKLIT запаковано у жорсткий тубус з щільного картону, з пластмасовими тримачами та намотано на трубу з міцного картону.

Тобто можна дійти висновку, що ціна упакування вже включена у вартість товару та відображена у інвойсі.

Таким чином, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням, та, що витрати на упаковку вже включені у ціну товару, а відтак не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості, тобто, витрати на пакування не є складовими митної вартості, оскільки є виключно частиною ціни, яку позивач не повинен доводити.

Крім того, не зазначення у інвойсі, чи інших документах вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, на думку суду, жодним чином не впливає на митну вартість та не може бути покладено в обґрунтування рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача про ненадання ТОВ «МОДУС,ЛТД» запитуваних документів, зокрема, виписки з бухгалтерської документації та переклад копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що виписка з бухгалтерської документації №003 від 29.03.2023 надавалась позивачем під час митного оформлення, що підтверджується графою 44 митної декларації IM 40 ДЕ 23UA06U2 від 30.03.2023 (а.с. 93-95).

Крім того, про надання вказаного документу було також додатково повідомлено митному органу листом №12 від 30.03.2023.

Переклад копії митної декларації країни відправлення також було надано відповідачу, що підтверджується листом №12 від 30.03.2023 (а.с. 38-100).

Однак при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем наявність запитуваних документів до уваги прийнято не було, а тому посилання в цій частині суд вважає безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Щодо посилань на відсутність підписів та печаток уповноважених осіб в наданих додатково Платіжних дорученнях та Рахунках на оплату, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 ркоу №216, платник не позбавлений права надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо. Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

Так, положення Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21 січня 2004 року №22, не містять жодних посилань на обов`язковість проставлення відбиток печатки банку при здійсненні розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Натомість, в наданих до оформлення платіжних дорученнях в графі «Відмітки банку» міститься дата, код банку та відмітка про виконання.

Що стосується рахунків на оплату, суд зазначає, що рахунок-фактура не є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», окрім рахунків, позивач надав відповідачеві договори купівлі-продажу, платіжні доручення та зареєстровані податкові накладні, що у сукупності свідчить про оплату товару.

Таким чином, фактична вартість товару підтверджені позивачем належним чином, що свідчить про правильність обрання позивачем першого методу визначення вартості товару і що не було враховано митним органом та свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а. Підстав для відступу від цього висновку колегія суддів не знаходить.

Суд також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, суд зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення № UA500490/2023/000010/2 від 30.03.2023 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняте відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Щодо позовних вимог в частині повернення ТОВ «МОДУС,ЛТД» надміру сплачених сум митних, інших платежів, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1- 7 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Відповідно до пунктів 43.3, 43.4 ст. 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Згідно з п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджений наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017.

Розділом III цього Порядку передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків.

Отже, за аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється за заявою платника податків і має чітко визначений порядок розгляду.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть вчинені протиправні дії/бездіяльність щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів ТОВ "Модус, ЛТД", оскільки позивач із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань не звертався.

Таким чином, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними, а отже, задоволенню не підлягають.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрать здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" (пр. Московський, буд. 144, м. Харків, 61082, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000010/2 від 30.03.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500490/2023/000122.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" () за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн (чотири тисячі двадцять шість гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 03.10.2023 року.

Суддя Бідонько А.В.