Справа № 160/18511/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
25.07.2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду з 15.09.2005 року по теперішній час стажу фізичної особи- підприємець;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про розрахунок розміру пенсії від 03.04.2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по теперішній час стажу фізичної особи-підприємець;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів страхового стажу: 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по теперішній час стажу фізичної особи- підприємець.
31.07.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 11.08.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувшись 03.04.2023 року із заявою про зарахування певних періодів до страхового стажу та надання оновленого розрахунку пенсії з урахуванням певних періодів роботи з урахуванням проведеної індексації. Листом від 22.05.2023 року позивач отримав відмову в зарахуванні періодів до страхового стажу, оскільки трудова книжка містить ряд недоліків, які не дають відповідачу права зарахувати періоди з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року та з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року. Щодо періоду роботи фізичною особою-підприємцем відповідач відмовив, посилаючись на положення п. 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058. Дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивач вважає протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
12.09.2023 року в системі «Електронний суд» надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування посилався на те, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року, оскільки в трудовій книжці не читається печатка; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року, оскільки в трудовій книжці номер наказу наведено та відсутнє перейменування підприємства. Періоди ведення підприємницької діяльності зараховано згідно сплачених внесків. Позивачем, не надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, документів, а саме торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про сплату страхових внесків, щодо підтвердження страхового стажу період 25.10.1994 року по 19.02.1997 рік та 01.03.1997 року по 31.12.1999 року підприємницької діяльності. Отже, відсутні правові підстави для включення до загального страхового стажу повних місяців спірного періоду за Законом №1058-ІV.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування до його страхового стажу не зараховані періоди роботи з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» та періоду з 15.09.2005 року по теперішній час - стажу фізичної особи- підприємець. Також просив надати оновлений розрахунок розміру пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи з урахуванням проведеної індексації.
Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в у МП «Славутич-6» та ЛТД «Славутич-3» та періоду здійснення підприємницької діяльності.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року, відповідач посилався на те, що в трудовій книжці не читається печатка, з 21.05.1993 року по 31.07.1999 рік - в трудовій книжці номер наказу наведено та відсутнє перейменування підприємства.
Обґрунтування причин неможливості зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» відсутнє як у листі відповідача від 22.05.2023 року, так і у відзиві на позову заяву.
З наданої позивачем копії трудової книжки № НОМЕР_2 від 26.09.1975 року вбачається, що в період:
з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року він працював на посадах заступника директора та директором у МП «Славутич - 6» (запис № 17-19);
з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року перебував на посаді директор у ЛТД «Славутич-3»( запис № 20);
з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року перебував на посаді комерційного агенту у ТОВ «Славутич-3» (запис № 21).
Трудова книжка позивача містить номери наказів, на підставі яких позивача було прийнято на роботу.
Згідно листа архівного відділу Нікопольської міської ради від 23.02.2018 року № 271, позивачу повідомлено, що документи МП «Славутич-6» та ЛТД «Славутич-3» на зберігання та обслуговування не надходили та їх місце знаходження невідомо, а тому підтвердити факт роботи не має можливості.
Отже трудова книжка позивача є єдиним документом, який підтверджує факт його роботи у означені вище періоди та іншими документами ці періоди підтвердити неможливо через їх відсутність в Архівному відділі Нікопольської міської ради.
Доводи відповідача щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу вищевказаних періодів роботи з огляду на недоліки трудової книжки є необґрунтованими, оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, і це не може бути підставою для позбавлення його права на соціальний захист.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо протиправності дій відповідача по не зарахуванню періодів роботи з 16.09.1991 року по 17.07.2023 року та зобов`язання його зарахувати ці періоди.
Щодо вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду з 15.09.2005 року по теперішній час стажу фізичної особи- підприємець суд вважає необхідним також задовольнити ці вимоги з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Статтею 1 Закону № 1058-IV) визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Абзацом 5 ч. 3 ст. 21 Закону № 1058-IV визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Порядок обчислення страхового стажу визначено ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Розділом XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01.05.1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
- з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
- з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000 року, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).
Згідно п. 2 Указу Президента від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний до 01.01.2012р.) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.
Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.
Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» (із змінами відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року) затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України ( далі Інструкція).
Згідно п. 1.3 Інструкції страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п. 2.1.3 Інструкції, страхувальниками є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), а згідно п. 2.2.3 застрахованими особами є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).
Відповідно до п. 3.1.5 Інструкції (в редакції на січень квітень 2005 року спірний період) страхувальники, зазначені в підпунктах 2.1.1 (фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності), 2.1.3, 2.1.4, пункту 2.1 цієї Інструкції, для реєстрації в органах Пенсійного фонду України подають: заяву за формою згідно з додатком 1; заяву за формою згідно з додатком 1а; завірені копії таких документів: свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (якщо така реєстрація передбачена законодавством); довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; трудового договору з найманим працівником; цивільно-правового договору з особою, за яку сплачуються внески.
В пункті 3.1.6. Інструкції зазначено, що страхувальники з дня їх реєстрації в органах Пенсійного фонду України набувають статусу платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п. 4.3. Інструкції фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 5.3.4. Інструкції страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі.
За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 15.09.2005 року як фізична особа-підприємець.
З довідки Нікопольської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26.12.2017 року № 9721/10-4-07-13-20 вбачається, що позивач з моменту реєстрації перебував на загальній системі оподаткування, та його дохід з 15.09.2005 року по 31.09.2005 року відсутній.
З 01.10.2005 року по 31..12.2005 року здійснював підприємницьку діяльність за умовами фіксованої ставки фіксованого розміру прибуткового податку, сплачував фіксовану плату прибуткового податку за ставкою: за жовтень грудень 2005 року 20грн.
З 2006 року здійснював підприємницьку діяльність за умовами спрощеної системи оподаткування обліку та звітності, сплачував єдиний податок за ставкою: з 01.01.2006 року по 30.06.2006 року 20 грн.
З 01.07.2006 року по 31.12.2006 року 100грн., за 2007-2008 роки 100грн.
З 01.01.2009 року по 31.03.2009 року перебував на загальній системі оподаткування, його дохід від підприємницької діяльності згідно наданої декларації відсутній.
З 01.04.2009 року здійснював підприємницьку діяльність за умовами спрощеної системи оподаткування обліку та звітності, сплачував єдиний податок за ставкою за період з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року 150грн., за 2010 рік -150грн.
Підприємницьку діяльність позивач здійснював за всі періоди без залучення праці найманих працівників.
Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, відповідно до ст.ст. 73, 74, 76 КАС України, які свідчать про те, що позивач за період з 15.09.2005 року не проводив сплату страхових внесків.
Більш того, з вищевказаного листа податкового органу вбачається, що позивач сплачував фіксований податок до кінця 2010 року і до нього, як до неплатника страхових внесків, не були застосовані фінансові санкції.
Отже, відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 15.09.2005 року.
Разом з тим, позивачем доведена сплата податку лише до 31.12.2010 року (фіксованого та єдиного податку), а тому суд вважає необхідним зарахувати до страхового стажу період здійснення позивачем підприємницької діяльності за період з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року.
За інший період з 01.01.2011 року по 01.03.2020 року позивачем не доведено сплату фіксованого податку або єдиного внеску, а тому суд позбавлений можливості зарахувати цей період, і в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.
Відповідно до положень п. 14-5 Прикінцевих та перехідних положень закону № 1058- IV для осіб, зазначених у пунктах 2, 3, 13 частини першої статті 11 цього Закону, які не сплачували страхові внески за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року на підставі пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», такі періоди включаються до страхового стажу та вважається, що страхові суми було сплачено у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного законодавством для кожного з таких періодів.
Пунктом 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 грудня 2020 року, з 1 по 31 січня, з 1 по 28 лютого, з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021 року за себе.
Позивачем не доведено, що в період з 01.03.2020 року по 31.05.2020 року він перебував на спрощеній системі оподаткування та належав до першої групи платників єдиного податку, а тому суд позбавлений можливості зарахувати цей період до страхового стажу у зв`язку з не доведенням позивачем вимог в цій частині.
Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду стажу фізичної особи-підприємця з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про розрахунок розміру пенсії від 03.04.2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року час стажу фізичної особи- підприємець.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів страхового стажу: 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року - час стажу фізичної особи- підприємець.
В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову сторони, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1073грн. 60коп., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 5822-2238-8086-8646 від 18.07.2023.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 536грн. 80коп. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду стажу фізичної особи-підприємця з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про розрахунок розміру пенсії від 03.04.2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди: з 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року час стажу фізичної особи- підприємець.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів страхового стажу: 16.09.1991 року по 21.05.1993 року у МП «Славутич - 6»; з 21.05.1993 року по 31.07.1999 року у ЛТД «Славутич-3»; з 01.08.1999 року по 17.07.2003 року у ТОВ «Славутич-3» згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.09.1975 року та з 15.09.2005 року по 31.12.2010 року - час стажу фізичної особи- підприємець.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець