Справа № 580/8224/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року справа № 580/8224/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 поданої від імені ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Коробкова Галина Олександрівна від імені ОСОБА_2 подала до Черкаського окружного адміністративного суду позов до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

- визнати протиправними та незаконними дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в частині відкриття виконавчого провадження на підставі ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження №72461085;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 72461085.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач порушив терміни відкриття виконавчого провадження щодо стягнення витрат виконавчого провадження майже на два місяці.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з урахуванням приписів статті 287 КАС України, протягом десяти днів.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення позову, та вказав, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

В позовній заяві, зазначено, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 68456905 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2458-17-У ГУ ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу (недоїмки) в сумі 9364,28 грн.

09.02.2022 головним державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 146,30 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області № 925/1482/21 від 20.01.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області № 925/1482/21 від 07.02.2023 завершено процедуру погашення боргів боржника фізичної особи, припинено повноваження керуючого реалізацією арбітражного керуючого ОСОБА_3 та закрито провадження у справі.

15.06.2023 головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренко Світланою Василівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1482/21 від 07.02.2023.

Як вбачається з постанови державного виконавця від 15.06.2023 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ст. 39, 40 Закону України про виконавче провадження» та виділено в окреме провадження постанову про стягнення збору та витрат виконавчого провадження.

В матеріалах справи міститься копія постанови державного виконавця від 08.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72461085 щодо стягнення з позивача витрат виконавчого провадження у розмірі 146,30 грн на підставі постанови № 68456905 від 09.02.2022.

Вважаючи дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з порушенням терміну, що встановлений законодавством та вищезазначену постанову відповідача від 08.08.2023 № 72461085 протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

Крім того, позивач посилається на те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження мала бути винесена на підставі п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», однак вказане посилання судом не приймається до уваги, з огляду на те, що зазначена постанова держаного виконавця не є предметом розгляду у даній справі.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року Про виконавче провадження (далі - Закон №1404- VIII).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Підстави для відкриття виконавчого провадження передбачені статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження", у відповідності до якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до пункту 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Згідно матеріалів виконавчого провадження постанова про стягнення витрат виконавчого провадження в межах ВП № 68456905 винесена 09.02.2022 в день відкриття ВП № 68456905, що узгоджується з ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження від 09.02.2022 відкрито окреме виконавче провадження оскаржуваною постановою від 08.08.2023 № 72461085.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є окремим виконавчим документом в силу пункту 5 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження.

Постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження від 09.02.2022 № 68456905 не була скасована чи визнана судом такою, що не підлягає виконанню.

Щодо тверджень представника позивача про порушення терміну на відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Постановою від 15.06.2023 закінчено виконавче провадження № 68456905 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2458-17-У ГУ ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу (недоїмки) в сумі 9364,28 грн та виведено в окреме провадження постанову про стягнення витрат виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

З огляду на викладене, положеннями Закону №1404-VIII передбачено, що нестягнута сума витрат виконавчого провадження, підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

Отже, після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець, стягує не стягнуту в ході проведення виконавчих дій суму витрат виконавчого провадження, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та виконує постанову про стягнення витрат виконавчого збору в загальному порядку виконання виконавчих документів.

З метою примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження була виділена із закінченого виконавчого провадження ВП №68456905 та звернута до примусового виконання в порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України Про виконавче провадження строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки постанова про стягнення витрат виконавчого провадження перебувала на виконанні в межах виконавчого провадження ВП №68456905, у якому її було винесено, то відповідно строк пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обраховувати з моменту закінчення виконавчих проваджень ВП №68456905, а саме з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 15.06.2023.

Таким чином, враховуючи трьохмісячний строк пред`явлення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, який безпосередньо зазначено у частині першій статті 12 Закону України Про виконавче провадження, що обраховується з наступного дня після закінчення виконавчого провадження 15.06.2023, тобто з 16.06.2023, станом на момент винесення оскаржуваної постанови - 08.08.2023 такий строк не пропущений.

Відкриття виконавчого провадження щодо стягнення витрат виконавчого провадження не є новим пред`явленням до виконання вказаного виконавчого документу, а є лише належним способом його повного виконання, оскільки даний виконавчий документ не виконано.

Крім цього, з урахуванням того, що постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження є чинною та не скасованою, то відповідно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення витрат виконавчого провадження за вказаною вище постановою від 08.08.2023 є обов`язком державного виконавця, а не правом відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовна вимога про визнання дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження протиправними задоволенню не підлягає.

Виведена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом та відповідає вимогам, зазначеним у статті 4 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем відповідно до вимог, в порядку та у спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази на підтвердження правомірності своїх рішень.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА