Справа № 320/6445/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 320/6445/23

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)", Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань", Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (далі - відповідач-2), в якому просив:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 09.08.2022р. про оголошення догани засудженому ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 12.09.2022р. про оголошення суворої догани засудженому ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 18.08.2022р. про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер строком на 12 діб без вивозу на роботу.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 24.10.2022р. про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер строком на 14 діб.

5. Стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. за зіпсовані речі, продукти харчування під час відбування у карцері та під час обшуків у камерах №206, №215, а також за зниклі речі.

6. Стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн. за пошкоджені речі при неналежному зберіганні в речовій камері установи, зіпсовані нерви, підірване здоров`я, знущання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2023р. відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог 3-6.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 адміністративну справу №320/6445/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань", Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в частині позовних вимог: визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 09.08.2022р. про оголошення догани засудженому ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 12.09.2022р. про оголошення суворої догани засудженому ОСОБА_1 передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач вважає, що відповідач приймаючи постанови ДУ "Житомирська установа виконання покарань" від 09.08.2022р. про оголошення догани засудженому ОСОБА_1 та від 12.09.2022р. про оголошення суворої догани засудженому ОСОБА_1 діяв не у спосіб та в межах чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Стверджує, що відповідач не врахував у повній мірі обставини, що мають суттєве значення для застосування такого виду стягнення як оголошення догани та суворої догани.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що відповідач у встановленому порядку провів документування та перевірку фактів правопорушень та виніс постанови про накладення дисциплінарних стягнень з дотриманням встановленої чинним законодавством процедури.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12.05.2012 по теперішній час відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі в державній установі «Житомирська установа виконання покарань №8».

О 16 год 30 хв 02.08.2022 позивачем, після проведення раптового обшуку камери №215 та вилучення заборонених та зайвих речей у засудженого до довічного позбавлення волі (далі-ДПВ) ОСОБА_1 , вчинено акт членоушкодження, а саме: здійснено подряпини лівого передпліччя лезом від одноразового станка для гоління.

За порушення режиму тримання начальником установи 09.08.2022 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани щодо засудженого ОСОБА_1 . Згідно відмітки на вказаній постанові ОСОБА_1 постанова оголошена, порядок оскарження накладеного стягнення роз`яснено. Позивач відмовився надавати письмове пояснення щодо порушення режиму тримання, про що складено акт.

О 18 год 05 хв 02.09.2022 позивачем вчинено акт членоушкодження, а саме: здійснено подряпини правого та лівого передпліччя лезом від одноразового станка для гоління.

За порушення режиму тримання начальником установи 09.08.2022 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани щодо засудженого ОСОБА_1 .. Згідно відмітки на вказаній постанові ОСОБА_1 постанова оголошена, порядок оскарження накладеного стягнення роз`яснено. Позивач відмовився надавати письмове пояснення щодо порушення режиму тримання, про що складено акт.

Не погоджуючись зі спірними постановами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КВК України) засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність (ч.2 ст.9 КВК України).

Частиною 3 статті 107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.8 КВК України, засуджені мають право: на отримання інформації про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання. Адміністрація установи чи органу, який виконує покарання, зобов`язана надати засудженим зазначену інформацію, а також ознайомлювати їх із змінами порядку і умов відбування покарань; на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону; засуджені не можуть бути піддані медичним або іншим подібним дослідженням незалежно від їх згоди.

У частині другій статті 151 КВК України закріплено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі визначені Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 (далі - Правила).

Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Відповідно до абзацу шостого частини четвертої статті 107 КВК України та абзацу шостого пункту 4 розділу II Правил засудженим забороняється умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання. Засудженим забороняється умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків.

Частиною другою і третьою статті 54 КВК України передбачено, що за порушення порядку відбування покарання у виді арешту до осіб, засуджених до арешту, можуть застосовуватися заходи стягнення у виді догани або поміщення в карцер строком до десяти діб.

Порядок застосування заходів заохочення та стягнення щодо осіб, засуджених до арешту, регулюється цим Кодексом і здійснюється начальником арештного дому чи його заступником. Стягнення у виді поміщення в карцер застосовується в порядку, визначеному статтями 134, 135 цього Кодексу.

Заходи стягнення, що застосовуються до осіб, засуджених до обмеження волі визначені ст.68 КВК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи стягнення, зокрема поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб.

Статтею 131-1 КВК України передбачено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

За приписами ч.1 ст.134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Відповідно до частини першої статті 135 Кримінально-виконавчого кодексу України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

Частиною 7 ст.135 КВК України передбачено, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Таким чином, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, можуть застосовуватися відповідні заходи стягнення. При призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, як слідує з приєднаних до відзиву матеріалів оскаржуваних постанов винесених щодо ОСОБА_1 , останній 02.08.2022 та 02.09.2022 здійснив акт членоушкодження, а саме: подряпини правого та лівого передпліччя лезом від одноразового станка для гоління.

Відповідно за порушення вимог режиму тримання начальником установи винесено постанови від 09.08.2022р. про оголошення догани засудженому ОСОБА_1 та від 12.09.2022р. про оголошення суворої догани засудженому ОСОБА_1 .

Надавати письмові пояснення позивач відмовився, про що свідчить акт, складений посадовими особами Державної установи «Житомирська установи виконання покарань №8».

Слід відмітити, що оскаржувані постанови містить конкретне посилання на порушені засудженим норми законодавства (п.4 ст.107 КВК України), а тому відповідає принципу юридичної визначеності та ч.7 ст.135 КВК України.

Як слідує з матеріалів справи, при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано, що позивач неодноразово порушував правила відбування покарання. Так, згідно з довідкою про заохочення та стягнення засудженого до ДПВ ОСОБА_1 від 09.09.2022, за період відбування покарання у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» позивач допустив 66 порушень вимог режиму тримання, за що 66 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи, в тому числі, заподіювавши собі тілесні ушкодження, зокрема скоював акти членоушкодження (порізи лівого передпліччя шматком леза). Натомість, заходи заохочення за період відбування покарання до позивача не застосовувалися.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що застосований у спірних постановах вид дисциплінарного стягнення відповідає тяжкості і характеру вчиненого ОСОБА_1 проступку, а також обраний з урахуванням кількості та характеру раніше накладених на позивача стягнень.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи факт самостійного умисного заподіяння собі членоушкодження не заперечувався засудженим ОСОБА_1 , що в свою чергу безпосередньо свідчить про визнання ним вчинення порушення встановлених заборон, за яке відповідно до приписів статті 132 КВК України передбачена відповідальність шляхом застосування відповідного заходу стягнення.

Твердження позивача щодо неознайомлення його з матеріалами дисциплінарної справи та неотримання постанов про накладення дисциплінарних стягнень, спростовуються наявними в матеріалах справи повідомленням про засідання дисциплінарної комісії з розгляду питання щодо доцільності накладення дисциплінарного стягнення по факту допущення позивачем порушення режиму тримання, де проставлена відмітка засудженого про відмову від підпису та відсутність бажання скористатися послугами адвоката, також розписка про отримання копій оскаржуваних постанов відповідно 18.08.2022 та 12.09.2022.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зважає на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду у лютому 2023 року, тобто в межах строку визначеного ст.122 КАС України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з положеннями ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені обставини справи постанови є правомірними, прийнятими відповідачем за достатніх підстав, у зв`язку з порушенням умов режиму позивачем, мотивовано та обґрунтовано, у повній відповідності до норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів позовні вимоги, адже суб`єкт владних повноважень не порушив прав засудженого ОСОБА_1 і вимог КВК України та Правил N2823/5, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Зважаючи на те, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору судом задоволено, а тому питання про розподіл судових витрат під час винесення рішення по справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань" (проспект Незалежності,172,м.Житомир,10001) (проспект Незалежності,172,м.Житомир, 10001, РНОКПП/), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (вул. Юрія Ілленка, 81,Київ,04050. РНОКПП/) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа