Справа № 160/18497/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
25 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській № 1243 к від 06.07.2023 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на старшого оперуповноваженого ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області "По особовому складу" № 432 о/с від 06.07.2023 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області;
- поновити на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.07.2023 року по день поновлення на службі.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що спірні накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки у відповідача були відсутні фактичні дані для застосування дисциплінарного стягнення, відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування та порушено норми чинного законодавства України. Винесенню вказаних наказів передувало проведення службового розслідування, з матеріалами якого позивач особисто не був ознайомлений. Також позивача не ознайомлено із результатами службового розслідування. Трудову книжку та витяг з наказу про звільнення № 432 о/с від 06 липня 2023 року позивач отримав 06 липня 2023 року безпосередньо в приміщенні Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. 19.07.2023 року відповідачем надано представнику позивача, адвокату Ковальову АО., копію висновку про результати службового розслідування за відомостями щодо виявлених порушень в службовій діяльності відділу кримінальної поліції Павлоградського РВП ГУНП, допущених поліцейськими цього ж підрозділу від 06.07.2023 року. Службове розслідування було призначено 05.07.2023 року наказом ГУНП № 1432. Також адвокату Ковальову А.О. відповідач надав можливість ознайомитись із матеріалами службового розслідування шляхом їх фотографування.
Позивачем вказано, що згідно із висновком службового розслідування щодо нього, його було звільнено з лав поліції, зокрема, за те, що він не здійснив повну, об`єктивну та всебічну перевірку відомостей, викладених у повідомленнях громадянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виявлення предметів, схожих на гранати, та склав висновок про списання матеріалів ЄО № 6885 від 05.04.2023 року та ЄО № 6331 від 06.04.2023 року до справи Павлоградського РВП у порядку Закону України «Про звернення громадян», крім того, втратив предмет, схожий на гранату, виявлений заявницею ОСОБА_4 .
Зауважено, що здійсненими заходами було встановлено, що виявлені піротехнічна граната ПІРО-5 та предмет, схожий на гранату, не мають загрози та не становлять небезпеки. Зазначені піротехнічна граната ПІРО-5 та предмет, схожий на гранату, знаходяться на зберіганні в 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з метою їх подальшого знищення піротехнічною службою ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області.
На думку позивача, ним правомірно було списано до справи Павлоградського РВП матеріали ЄО № 6885 та ЄО 6931, оскільки вказані звернення не містять ознак кримінального правопорушення, а предмет, схожий на гранату, виявлений за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не втратив, оскільки він був наданий до 6 ДПРЗ ГУ ДСНС в Дніпропетровській області.
Позивач вважає, що ним повністю дотримано вимог Закону «Про звернення громадян» та прийнято рішення про списання матеріалів до справи Павлоградського РВП ГУНП, оскільки, на думку позивача, інформація заявниць та результат перевірки такої інформації слідчим відділом не містять ознак кримінального правопорушення.
Також, позивач не погоджується з висновком службового розслідування стосовного того, що його було звільнено за те, що за останні два місця 2023 року ним не було направлено жодного ініціативного рапорту до слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП щодо виявлення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухівки. В обґрунтування посилається на те, що за останні три місяці до звільнення (травень, червень, липень) він не направляв ініціативних рапортів до слідчого відділу Павлоградського РВП, оскільки виконував свої обов`язки, покладені на нього Законом України «Про національну поліцію», а саме, розкривав злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, супроводжував інші кримінальні провадження в слідчому відділі та відділі дізнання Павлоградського РВП, реалізував оперативно-розшукову справу щодо особи, яка причетна до збуту зброї на території обслуговування Павлоградського РВП ГУНП, брав участь у розкритті інших кримінальних правопорушень, чергував у добових нарядах СОГ, а у червні знаходився у відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
24.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних наказів. В обґрунтування заперечень зазначено, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що капітаном поліції ОСОБА_1 було порушено вимоги нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, що виразилось у неналежному зборі відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, не з`ясуванні індивідуальних ознак пошкоджених речей, не здійсненні поквартирних чи подворних обходів, не встановленні обставини вчинених кримінальних правопорушень, свідків та очевидців, прикмет осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та ймовірні шляхи їх руху, а також не вжито необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення тяжкого кримінального правопорушення та не викритті причин і умов, які сприяють вчиненню зазначених кримінальних правопорушень.
Крім цього, відповідачем було зауважено, що капітану поліції ОСОБА_1 було відомо про вимоги щодо недопущення фактів порушення службової дисципліни та дій, що можуть призвести до приниження авторитету Національної поліції, а тому останній мав усвідомлювати, що здійснення з його боку будь-яких дій, які вказують на необ`єктивність та упередженість, а також ті, що викликають сумнів у належному виконанні ним службових обов`язків, призведе до приниження авторитету органу Національної поліції, та, як наслідок, до притягнення останнього до суворої відповідальності - до звільнення зі служби в поліції.
За таких обставин, зважаючи на скоєння позивачем дисциплінарного проступку, відповідач вважає прийняття спірних наказів правомірним та накази є такими, що скасуванню не підлягають.
25.08.2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи.
28.08.2023 року від позивача до суду надішли додаткові пояснення у справі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 02.08.2004 року (Наказ НУВС № 171 о/с).
05.03.2013 позивач за власним бажанням був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ (Наказ ГУМВС від 05.03.2013 року № 56 о/с).
13.03.2017 року позивач прийнятий на службу в поліцію (Наказ від 13.03.2017 року № 92 о/с).
ОСОБА_1 проходив службу у званні капітана поліції на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
На підставі наказів ГУНП від 12.01.2022 руку №55 та від 30.09.2022 року № 1524 було проведено перевірку організації службової діяльності поліцейських Павлоградського РВП ГУНП за окремими напрямками службової діяльності. Під час проведення перевірки було виявлено ряд недоліків та порушень в службовій діяльності поліцейських ВКП Павлоградського РВП ГУНП, зокрема, старшого оперуповноваженого цього ж підрозділу капітана поліції ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування уповноваженими особами було складено висновок службового розслідування від 06.07.2023 року, затверджений начальником УГІ ГУНП, яким встановлено, що капітаном поліції ОСОБА_1 було порушено вимоги нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, що виразилось у неналежному зборі відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, не з`ясуванні індивідуальних ознак пошкоджених речей, не здійсненні поквартирних чи подворових обходів, не встановленні обставин вчинених кримінальних правопорушень, свідків та очевидців, прикмет осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та ймовірні шляхи їх руху, а також не вжитті необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення тяжкого кримінального правопорушення та не викритті причин і умов, які сприяють вчиненню зазначених кримінальних правопорушень.
На підставі висновку вказаного службового розслідування, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1243 к від 06.07.2023 року за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції , частини 1 статті 15, абзацу 1 частини 1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», що виразилось у нездійсненні повної, об`єктивної та всебічної перевірку відомостей, викладених у повідомленнях про вчинення кримінальних правопорушень (ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 05.04.2023 року № 6885 та від 06.04.2023 року № 6931) та безпідставному списанні вказаних матеріалів до справи Павлоградського РВП ГУНП, втрати вилученого за матеріалами ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 06.04.2023 року № 6931 предмету, схожего на боєприпас (граната), не вжитті необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення правопорушень, не здійсненні профілактики правопорушень, що виразилося у не складанні та не надсиланні ініціативних рапортів до слідчих підрозділів за травень, червень га липень 2023 року, тобто вчиненні дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану, до старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ОСОБА_1 , враховуючи діюче дисциплінарне стягнення у виді догани, застосоване наказом ГУНП від 27.04.2023 року № 796 к, було застосовне дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення реалізовано в установленому порядку наказом ГУНП від 06.07.2023 року № 432 о/с: згідно з Законом України «Про Національну поліцію», звільнено за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції з 06.07.2023 року.
Позивач, не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення та звільнення його зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У своїй діяльності поліція відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" набрав чинності 07 жовтня 2018 року.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що порушенням поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених статтею 1 цього Статуту, у тому числі, основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13).
Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку № 893, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: - висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; - вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; - запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (пункт 5 розділу VI Порядку).
Наведені приписи узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року №1179 (далі - Правила), ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно з абз. 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законам України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актам законодавства України.
Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.
При цьому, одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа № 819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі № 815/4478/16.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Адміністративний суд у силу вимог частини другої статті 2 КАС України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
В свою чергу, суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Такий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 640/9717/19.
Згідно з висновком службового розслідування від 06.07.2023 року, членами комісії встановлено, що: « 05.04.2023 до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що цього ж дня вона, перебуваючи по АДРЕСА_2 , під ліжком свого племінника знайшла предмет схожий на гранату темного кольору.
Вказане повідомлення оператор відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП вніс до електронної картки № НОМЕР_1 з первинною кваліфікацією «виявлення боєприпасів, зброї вибухівки», яку електронним зв`язком надіслав до чергової частини Павлоградського РВП для реєстрації і реагування. Зазначене повідомлення поліцейськими ЧЧ РВП зареєстровано до єдиного обліку за № 6885.
Зібраний за вказаним фактом матеріал було направлено до відділу кримінальної поліції Павлоградського РВП для розгляду відповідно Закону України «Про звернення громадян» та доручено його розгляд капітану поліції ОСОБА_1 , який, в порушення вимог частини 1 статті 15, ст. 18 та 19 Закону України «Про звернення громадян», повну, об`єктивну та всебічну перевірку відомостей викладених у повідомленні ОСОБА_2 про виявлення предмету, схожого на гранату, по АДРЕСА_2 , не здійснив та склав висновок про списання вказаного матеріалу до справи РВП у порядку Закону України «Про звернення громадян».
Також, 06.04.2023 до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що під парканом готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 виявила предмет схожий на гранату темно-зеленого кольору.
Вказане повідомлення оператор відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП вніс до електронної картки № НОМЕР_2 з первинною кваліфікацією «виявлення боєприпасів, зброї вибухівки», яку електронним зв`язком надіслав до чергової частини Павлоградського РВП ГУНП для реєстрації та реагування. Зазначене повідомлення поліцейськими ЧЧ зареєстровано до єдиного обліку за № 6931.
Зібраний за вказаним фактом матеріал було направлено до відділу кримінальної поліції Павлоградського РВП для розгляду відповідно Закону України «Про звернення громадян» та доручено його розгляд капітану поліції ОСОБА_1 , який, у порушення вимог частини 1 статті 15, ст. 18 та 19 Закону України «Про звернення громадян», повну, об`єктивну та всебічну перевірку відомостей, викладених у повідомленні ОСОБА_3 про виявлення предмету схожого на гранату по АДРЕСА_1 , не здійснив та склав висновок про списання вказаного матеріалу до справи РВП у порядку Закону України «Про звернення громадян».
06.04.2023 слідчим СВ Павлоградського РВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Чмуль В.С. вилучений під огляду місця події предмет схожий на гранату було передано капітану поліції ОСОБА_1 .
Однак, останній під час складання довідки про списання ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 06.04.2023 № 6931 до справи, рішення щодо вказаного предмету не прийняв та поліцейський з обліку та збереження речових доказів і озброєння Павлоградського РВП ГУНП сержант поліції ОСОБА_5 його на зберігання не здав, що підтверджується поясненням останнього та відсутністю, будь-яких документів у вказаних матеріалах ЄО за цим фактом.
Разом із цим, в ході розгляду вказаного матеріалу капітаном поліції ОСОБА_1 було втрачено вилучений під час огляду місця події предмет схожий на боєприпас (граната), який останньому був переданий старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 .
Також, наказами Павлоградського РВП ГУНП від 25.01.2023 № 65 та від 19.05.2023 № 213 за лінією роботи по боротьбі зі злочинами, пов`язаними з незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухівки на території обслуговування Павлоградського РВП ГУНП закріплено капітана поліції ОСОБА_1 , який повинен здійснювати відповідні заходи.
Однак, капітаном поліції ОСОБА_1 за останні 2 місця 2023 року до слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП не було направлено жодного ініціативного рапорту щодо виявлення відповідних правопорушень.
Опитаний капітан поліції ОСОБА_1 заперечує свою провину в частині не здійсненні належного та об`єктивного розгляду відомостей, викладених у повідомленнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (матеріли ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 05.042023 № 6885 та від 06.04.2023 № 6931).
Слід зазначити, що капітан поліції ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення з приводу ненаправлення за останні 2 місця 2023 року до слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП жодного ініціативного рапорту на проведення заходів за закріпленою за ним лінією та з приводу втраченого ним предмету схожого на боєприпас (гранату), вилученого за ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 06.04.2023 № 6931, про що було складено акт від 05.07.2023 №50/2-605.
В свою чергу, опитаний заступник начальника відділу поліції - начальник відділу кримінальної поліції Павлоградського РВП ГУНП (відповідно до наказу ГУНП від 29.06.2023 № 416 о/с - т.в.о. начальника Павлоградського РВП ГУНП) полковник поліції з виявленими недоліками в ході перевірки 05.07.2023 року Павлоградського РВП ГУНП погодився та зазначив, що вказані порушення в службовій діяльності капітана поліції ОСОБА_1 стали можливими внаслідок власної недисциплінованості останнього та будуть усунуті в найкоротший термін.
Крім цього, полковник поліції ОСОБА_7 наголосив, що ним особисто підлеглому особовому складу доводяться вимоги щодо необхідності дотримання дисципліни та законності в службовій діяльності.
В свою чергу, керівництвом Павлоградського РВП ГУНП підлеглим поліцейським дійсно доводилось про необхідність дотримання вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та попереджено про відповідальність у разі їх порушення.
Слід зазначити, що капітан поліції ОСОБА_1 з вищевикладеними вимогами був особисто ознайомлений, що підтверджується підписами останнього.»
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника. Також п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що поліцейський зобов`язаний утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Суд, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях встановлював наявність порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), коли у процесі одержання доказів обмежувалися права і свободи, гарантовані Конвенцією, зокрема її статтею 6 "Право на справедливий суд", статтею 8 "Право на повагу до приватного і сімейного життя". Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Розумний сумнів не є сумнівом, що базується на чисто теоретичній можливості чи викликаний для уникнення негативних висновків. Суд повинен спиратися на всі елементи наданих йому доказів чи у разі потреби на ті, які він зможе офіційно отримати.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність зобов`язані у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, здійснювати профілактику правопорушень.
Відповідно до вимог підпункту 1, 2 пункту 9 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 року № 575, працівник оперативного підрозділу на місці події здійснює поквартирний чи подвірний обхід з метою виявлення свідків учиненого кримінального правопорушення, збору відомостей, що можуть бути використані як докази, а також установлює час, місце і обставини вчинення кримінального правопорушення, кількість осіб, які його вчинили, їх прикмет, наявність у них зброї, транспортних засобів, слідів на одязі чи тілі, які могли залишитися через опір потерпілих або при подаланні перешкод, індивідуальні ознаки викрадених речей, напрямок руху осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, інші відомості, необхідні для їх встановлення, використовує наявні джерела оперативної інформації з метою розкриття кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач порушив вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, частини 1 статті 15, абзацу 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про оперативну діяльність», що виразилось:
- у не здійсненні повної, об`єктивної та всебічної перевірки відомостей викладених у повідомленнях про вчинення кримінальних правопорушень (ЄО Павлоградського РВП ГУНП від 05.04.2023 № 6885 та від 06.04.2023 № 6931);
- у безпідставному списанні вказаних матеріалів до справи Павлоградського РВП ГУНП, втрати вилученого за матеріалом ЄО № 6931 предмету схожого на гранату;
- у не вжитті необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та викриття причин та умов, які сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, не здійсненні профілактики правопорушень, що виразилось у не складанні та не надісланні ініціативних рапортів до слідчих підрозділів за травень, червень та липень 2023 року.
Позивачем під час судового розгляду справи не надано суду доказів, які б спростовували інформацію, яка наведена у вказаних вище письмових документах.
Посилання позивача на те, що виявлені піротехнічна граната ПІРО-5 та предмет, схожий на гранату, не мають загрози та не становлять небезпеки, та знаходяться на зберіганні в 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з метою подальшого знищення піротехнічною службою ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, суд не приймає до уваги, оскільки це не спростовує факт неналежного збору позивачем відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, не з`ясуванні індивідуальних ознак пошкоджених речей, не здійсненні поквартирних чи подворних обходів, не встановлення обставин вчинених кримінальних правопорушень, свідків та очевидців, прикмет осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та йомірні шляхи їх руху, а також не вжитті необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення тяжкого кримінального правопорушення та не викритті причин і умов, які сприяють вчиненню зазначених кримінальних правопорушень.
Також, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачем у позовній заяві, наказом Павлоградського РВП ГУНП від 25.01.2023 № 65 та від 19.05.2023 № 213 за лінією роботи по боротьбі зі злочинами, пов`язаними з незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухівки на території обслуговування Павлоградського РВП ГУНП закріплено капітана поліції ОСОБА_1 , який повинен здійснювати відповідні заходи. Проте, протягом травня, червня та липня 2023 року позивачем не складались ініціативні рапорти до слідчих підрозділів, щодо виявлення відповідних правопорушень за лінією яких він закріплений.
Також під час дослідження Послужного списку капітана поліції ОСОБА_1 (особистий №0114748), копія якого долучена до матеріалів справи, судом встановлено, що останній за час служби притягувався до дисциплінарної відповідальності шість разів, на момент проведення службового розслідування мав діюче дисциплінарне стягнення - догану, оголошене наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.04.2023 року № 796 к.
Відповідно до наявної в матеріалах справи службової характеристики від 05.07.2023 року, позивач за період проходження служби зарекомендував себе посередньо, позивач закріплений за лінією по боротьбі із злочинами, пов`язаними із незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухівки, проте за даним напрямком роботи допускає прорахунки, не вкладається у встановлені строки.
Суд зазначає, що присягу працівника Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_1 склав з пам`яткою - ознайомлення поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції України з обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції та вимогами антикорупційного законодавства, а саме: Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України та Кодексу про адміністративні правопорушення.
З аналізу викладених у Висновку службового розслідування обставин вбачається, що в діях позивача наявні ознаки вчинення порушення службової дисципліни. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.
Таким чином, під час судового розгляду справи підтвердився факт порушення службової дисципліни з боку позивача.
Окремо варто зауважити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.12.2020 року у справі № 802/2046/18-а та у постанові Верховного суду від 16.10.2020 року у справі № 814/2622/13-а.
Оцінюючи доводи представника позивача про те, що відповідач при визначенні виду дисциплінарного стягнення відносно позивача у вигляді звільнення, не врахував належним чином виконання покладених на нього обов`язків, передбачених Законом України «Про національну поліцію», суд також враховує, що в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки перебуваючи на службі у поліції, позивач публічно допустив дії, з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу. Тобто така поведінка поліцейського є недопустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського (стаття 64 Закону України "Про Національну поліцію"), а натомість допустив порушення службової дисципліни, яке дискредитує органи поліції та поліцейських в цілому.
В матеріалах службового розслідування зібрано достатню кількість доказів, які у своїй сукупності надають суду можливість стверджувати про вчинення позивачем дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану, який детально описано у висновку службового розслідування.
В межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватись при прийнятті вмотивованого рішення.
За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення керівництвом обрано обґрунтовано, з урахуванням обставин у справі, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Щодо доводів позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, варто зазначити, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в державі.
Також суд зауважує, що позивач був діючим працівником поліції, мав спеціальне звання капітана поліції та про наслідки вчинення будь-яких порушень з його боку мав знати.
Також, суд звертає увагу, що працівники поліції повинні діяти па підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок, є той факт, що Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час, тобто той стан, коли з 24.02.2022р. на співробітників поліції покладено виконання своїх функціональних обов`язків, так і додаткових повноважень і завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України. Український народ розраховує на те, що поліцейські, як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки.
З метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства, особовий склад Національної поліції було переведено на посилений варіант несення служби з 24.02.2022 року.
Під час дії воєнного стану до працівника поліції висунуті більш жорсткі вимоги щодо дотримання службової дисципліни та безпосередньо здійсненні своєї службової діяльності.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у Національній поліції є співмірним до вчиненого проступку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме, звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а оскаржувані накази прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування спірних наказів відсутні.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, підстави для їх задоволення також відсутні.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник