Справа № 361/3717/22
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/3717/22
провадження № 2-а/361/65/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом, у якому просила скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПН МКМ № 011235, код 8010 від 19 липня 2022 року, винесену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Петровим Д.В., якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 19 липня 2022 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Савченко М.В. було складено постанову серії ПР МКМ № 011252 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. за порушення нею правил перебування іноземців на території України, а саме за проживання за недійсними документами.

Із даною постановою вона не згодна, вважає, що до відповідальності її притягнуто безпідставно, посилаючись на те, що з 1996 року вона постійно проживає в Україні та має посвідку на постійне місце проживання в Україні. У зв`язку із введенням з 12 березня 2020 року карантину на території України, вона своєчасно не змогла звернутись до органів ДМС України із заявою про переоформлення посвідки на постійне проживання через досягнення 45-річного віку. Вказувала на те, що уповноваженою особою ДМС України при складанні протоколу серії ПР МКМ № 011252, а в той же день й постанови серії ПН МКМ № 011235, у порушення вимог ст. 280 КУпАП не повно з`ясовано всі обставини справи, зокрема, що на день досягнення нею 45-річного віку, 08 квітня 2020 року, та необхідності звернення до органів ДМС України для переоформлення посвідки на постійне проживання, діяли карантинні обмеження встановлені постановою Кабінетів Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та Прикінцевими положеннями Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусом SARS-CoV-2 встановлено, що з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину (підпункт 3 п. 2, п. 4 розділу II Прикінцевих положень Закону).

Вважає, що оскаржувана нею постанова порушує зазначені норми законодавства.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Грибанова І.В. подала до суду заяву, у якій просила суд позов задовольнити та здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подавало.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

19 липня 2022 року заступником начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Петровим Д.В. винесено постанову серії ПН МКМ № 011235 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Із даної постанови вбачається, що 19 липня 2022 року о 14.05 год. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено громадянку рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме проживання за недійсними документами, чим порушила п. п. 7, 18 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Позивачу ОСОБА_1 інкримінується порушення нею вимог п. п. 7, 18 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної позивачем постанови) порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 9 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 (далі Порядок № 321), оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів.

У п. п. 7, 18 зазначеного Порядку № 321встановлено, що обмін посвідки здійснюється у разі досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія). У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій). У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

Відповідно до підпункту 10 п. 72 Порядку № 321 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

Суд встановив, що 27 квітня 2017 року Відділом оформлення документів Управління ДМС України в Київській області 3201 громадянці російської федерації ОСОБА_1 було видано посвідку № НОМЕР_1 на постійне проживання на території України, яка не містить безконтактного електронного носія.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу ОСОБА_1 виповнилося 45 років.

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У ч. 1 ст. 3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , будучи документованою посвідкою на постійне місце проживання, що не містить безконтактного електронного носія, та якій 08 квітня 2022 року виповнилося 45 років, зобов`язана була в установленому законодавством порядку протягом одного місяця, починаючи з 08 квітня 2022 року, звернутися до уповноважених органів ДМС України для здійснення обміну цієї посвідки, що нею зроблено не було, тому в оскаржуваній поставові посадовою особою органу ДМС України вірно встановлено, що позивач проживала на території України за недійсними документами.

Разом з тим, 11 березня 2020 року постановою № 211 Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

У подальшому дію карантину, встановленого вказаною вище постановою, неодноразово продовжено на всій території України згідно із постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року, № 855 від 11 серпня 2021 року, № 981 від 22 вересня 2021 року, № 1336 від 15 грудня 2021 року, № 229 від 23 лютого 2022 року, № 630 від 27 травня 2022 року, № 928 від 19. серпня 2022 року, № 1423 від 23 грудня 2022 року, № 383 від 25 квітня 2023 року, до 30 червня 2023 року.

У підпункті 3 п. 2, п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Установлено, що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину. Оформлення документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у період дії карантину здійснюється за місцем звернення особи.

За змістом п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2020 року № 259 Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції на період установлення на всій території України карантину (в редакції на день вчинення правопорушення) встановлено, що тимчасово, на період установлення на всій території України карантину та протягом 30 днів з дня його відміни, до іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство у сфері міграції в частині недотримання ними строку перебування на території України чи оформлення, обміну посвідки на постійне або тимчасове проживання, якщо такі порушення настали в період або внаслідок установлення карантину, не застосовуються заходи адміністративного впливу.

Враховуючи наведені норми, слід дійти висновку, що конструкція положень підпункту 3 п. 2, п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 259 від 18 березня 2020 року Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції на період установлення на всій території України карантину сформована таким чином, що звільнення від адміністративної відповідальності особи та звільнення від застосування заходів адміністративного впливу у випадку порушення іноземцем строку обміну посвідки на постійне проживання, настає у двох випадках порушення настало в період установленого карантину або порушення настало внаслідок установленого карантину. Отже, доведення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та установленням карантину не є обов`язковим, хоча такі обставини також існували, що вбачається з матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваної постанови видно, що вона прийнята посадовою особою органу ДМС України на підставі порушення ОСОБА_1 вимог п. п. 7, 18 Порядку № 321, яку виявили за адресою: АДРЕСА_1 , однак таке порушення настало у період встановленого законодавством карантину на території України, та на період якого до іноземців, які, зокрема, порушили строк обміну посвідки на постійне або тимчасове проживання, не застосовуються заходи адміністративного впливу, а тому адміністративна відповідальність не настає, а такий захід адміністративного впливу, як штраф, не підлягає застосуванню до позивача, яка, маючи посвідку на постійне проживання на території України на законних підставах та добросовісно, відкрито, не переховуючись від правоохоронних та інших органів, проживала на території Україні, однак у встановлений законодавством строк не звернулася до відповідних органів для обміну посвідки на постійне проживання.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 215/5304/16 роз`яснив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, порушення позивачем ОСОБА_1 строку обміну посвідки на постійне проживання настало у період встановленого законодавством карантину, а уповноваженою особою органу ДМС при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не в повному обсязі з`ясовані обставини вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення, зокрема, карантинні обмеження встановлені законодавством та зупинення строків на обмін посвідки на постійне проживання, тому до позивача ОСОБА_1 не повинна була застосовуватись адміністративна відповідальність, а також будь-які заходи адміністративного впливу у зв`язку з таким порушенням, у тому числі, притягнення її до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, тому постанова серії ПН МКМ № 011235 від 19 липня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова серії ПН МКМ № 011235 від 19 липня 2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПН МКМ № 011235 від 19 липня 2022 року, винесену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Петровим Дмитром Васильовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.