Справа № 420/7051/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
-----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 р. Категорія 111030000м. ОдесаСправа № 420/7051/23
Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Семенюка Г.В.,

суддів - Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, мотивуючи його тим, що 30.11.2022 року засобами поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 № 9889/15-32-07-06, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області, яким на нього накладено штраф у розмірі 2 380 грн на підставі акта перевірки від 05.08.2022 р. № 4964/15/52/рро/ НОМЕР_1 , за порушення п. 63.3 ст. 63 та п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України. Однак позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 № 9889/15-32-07-06 є протиправним, оскільки, прийняте з порушенням вимог, зокрема, ст.ст. 17, 75, 80, 81, 85, 86 Податкового кодексу України. Також позивачу не було відомо, що після 30.07.2022 року відносно нього повторно здійснювалася перевірка контролюючим органом. Так, після закінчення попередньої фактичної перевірки (30.07.2022 р.) до місця провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , посадові особи контролюючого органу для проведення фактичної перевірки господарської діяльності позивача не приходили, відповідно, будь-якого направлення на проведення фактичної перевірки, наказу про проведення перевірки та службового посвідчення, що передбачені вимогами ст. 81 ПК України ФОП ОСОБА_1 - не надавали. Тобто, акт фактичної перевірки від 05.08.2022 р. № 4964/15/52/рро/ НОМЕР_1 складено без виїзду посадових осіб контролюючого органу до місця провадження позивачем господарської діяльності, що свідчить про порушення вимог п. 75.1.3 ст. 75, п. 80.2 ст. 80 та п.п. 81.1. та 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України. Акт фактичної перевірки від 05.08.2022 р. № 4964/15/52/рро/ НОМЕР_1 позивачу посадові особи контролюючого органу не вручали та не надсилали, чим позбавили його права: - надати заперечення та пояснення, щодо, нібито, виявлених ними правопорушень; - оскаржити акт фактичної перевірки від 05.08.2022 р. № 4964/15/52/ рро/ НОМЕР_1 , - що свідчить про порушення вимог з п.п. 17.1.6, 86.1, 86.5, 86.7 та 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України. Посадовими особами контролюючого органу не надавався ФОП ОСОБА_1 письмовий запит щодо необхідності надання ним копій документів. Відповідно ФОП ОСОБА_1 не отримував акту який би посвідчував той факт, що він відмовився надати витребувані документи та запропонований контролюючим органом перелік документів, що йому необхідно надати, що свідчить про передчасне притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності, як на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.09.2022 р., так і на підставі податкового повідомлення-рішення від 25.11.2022 р., та про порушення посадовими особами контролюючого органу вимог п.п. 85.4, 85.5 та 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 № 9889/15-32-07-06, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області, яким застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що посадовими особами відповідача здійснено виїзд на фактичну перевірку, пред`явлені позивачу службові посвідчення, направлення на перевірку та копія наказу, від отримання яких ФОП ОСОБА_1 відмовився. За результатами фактичної перевірки складено акт про результати перевірки від 08.08.2022 р. № 4964/15/52/РРО/ НОМЕР_1 встановлено порушення: - п. 1,2 ст. З Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 265); - п. 63.3 ст. 63 та п. 85.2 ст. 85 ПК України. Отже, податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 р. № 9889/15-32-07-06 є законним та винесено згідно з вимогами чинного законодавства.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято без дотримання вимог пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України, а саме: позивач був позбавлений можливості подати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду, спірне рішення прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на участь у процесі його прийняття, у зв`язку із чим є таким, що прийнято з порушенням закону.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що на адресу ГУ ДПС в Одеській області надійшов лист ДПС України від 22.07.2022 № 7684/7/99-00-07-04-02-07, яким надіслано інформаційну картку сервісу «Пульс» АА-128110 від 18.07.2022: з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення наступного змісту: «Прошу розглянути звернення стосовно магазину велотоварів за адресою: АДРЕСА_1 . Ведуть торгівлю без касового апарату, без чеків. Повернути товар неможливо, навіть не виходячи з магазину. Про правила захисту споживачів не чули».

У зв`язку із отримання вищезазначеного звернення начальник управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області Марченко Д. звернувся до заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Політилу В. із доповідною запискою від 25.07.2022 № 1230/15-32-07-06-07, в якій запитано дозвіл на проведення фактичної перевірки магазину велотоварів за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Політило В. від 26.07.2022 № 2030-п «Про проведення фактичної перевірки магазину велотоварів за адресою: АДРЕСА_1 » призначено фактичну перевірку з 27.07.2022 тривалістю 10 діб з 01.01.2021 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контрою щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі ст. 20, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, п. 69.2, п. 69.27 ст. 69 ПКУ та вищезазначеного наказу ГУ ДПС в Одеській області видано направлення на передвіку від 27.07.2022 № 4506 (головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Погребняк А.М.), 4509 (головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Лошак І.В.).

Головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Лошаком І. В. та головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Погребняком А. М., на виконання наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 26.07.2022 № 2030-п «Про проведення фактичної перевірки магазину велотоварів, за адресою: АДРЕСА_1 та направлень на перевірку від 27.07.2022 № 4506 та № 4509 29.07.2022 здійснено вихід на податкову адресу з метою вручення наказу та підписання направлень на проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті ФО-П ОСОБА_1 відмовився від підписання направлень та отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки, про що складено акт відмови № 1056/15-32-07-06 від 29.07.2022.

08.08.2022 року зареєстровано за № 4964/15-52/РРО/ НОМЕР_1 акт фактичної перевірки від 05.08.2022, в якому зазначено виявлені порушення: - п. п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - п. 63.3 ст. 63 та п. 85.2 ст. 85 ПКУ.

Перевіркою встановлено: - продаж набору для ремонту шин без застосування РРО на суму 50 грн; - магазин за адресою : АДРЕСА_1 , в якому здійснюється діяльність, не поставлений на облік у відповідному контролюючому органі за основним та неосновним місцем обліку; - до перевірки не надані документи, які стосуються предмету перевірки: - договір оренди, банківські виписки, договори з найманими працівниками.

Також перевіряючими складено акт відмови від підписання та отримання акта (довідки) фактичної перевірки від 05.08.2022 № 1124/15-32-07-06.

09.08.2022 року листом № 4146/КПР/15-32-07-06-06 ГУ ДПС в Одеській області запросило ФОП ОСОБА_1 з`явитися у триденний термін з моменту отримання даного листа до ГУ ДПС в Одеській області з 9-00 до 11-00 для складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначений лист направлено за адресою ФОП ОСОБА_1 09.08.2022 поштовим відправленням 551, яке не вручено за закінченням терміну зберігання.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 № 9889/15-32-07-06, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 2380 грн.

Згідно розрахунку фінансових санкцій, штраф в сумі 2040 грн застосовано за порушення п.85.2 ст.85 ПКУ на підставі п.121.1 ст.121 ПКУ та в сумі 340 грн за порушення п.63.3 ст.63 ПКУ на підставі п. 117.1 ст.117 ПКУ.

Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено за адресою ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 26.11.2022 року поштовим відправленням 36, яке вручено 30.11.2022 року.

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення від 25.11.2022 року № 9889/15-32-07-06 протиправним звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято без дотримання вимог пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України, а саме: позивач був позбавлений можливості подати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду, спірне рішення прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на участь у процесі його прийняття, у зв`язку з чим є таким, що прийняте з порушенням закону, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, як передчасно прийняте.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичних перевірок визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 80.1 статті 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За положеннями пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених ПК України (пункт 81.3 статті 81 Кодексу).

Разом із цим, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вище зазначено, підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

За положеннями пункту 63.3 статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

З`ясування питання щодо дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України не може бути предметом фактичної перевірки (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України), оскільки повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками, не пов`язане із отриманням дозвільних документів тощо.

Аналогічна правова позиція викладену постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15.03.2023 р. по справі № 440/1262/21.

Крім того, згідно з пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 ПКУ платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до вимог пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема:

- для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

- у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Відповідно до вимог пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити:

1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті.

Однак, з наданих ГУ ДПС в Одеській області матеріалів перевірки не вбачається, що податковий орган звернувся до підприємця із запитом щодо надання документів (інформації) у встановленому законодавством порядку. Відтак, контролюючим органом не доведено, що платником податків всупереч законодавства у відведений в запиті термін не надано запитуваних документів, зокрема договорів оренди, банківські виписки тощо.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Відповідно до п. 86.8 статті 86 ПК України за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів відзиву, поштове відправлення № 551, яким підприємцю направлено лист-запрошення ГУ ДПС в Одеській області від 09.08.2022 № 4146/КПР/15-32-07-06, останнє не містить серед додатків копію акту фактичної перевірки та відправлено за адресою ФОП ОСОБА_1 : « 65044, м. Одеса, до відділення» (не вручено за закінченням терміну зберігання). Отже зазначене поштове відправлення, на відміну від поштового відправлення № 336 (яким підприємцю направлено спірне ППР за його адресою: АДРЕСА_3 та було вручено належним чином 30.11.2022), направлено не за належною адресою платника податків, а відтак і не могло бути врученим.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято без дотримання вимог пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України, а саме: позивач був позбавлений можливості подати надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду, спірне рішення прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на участь у процесі його прийняття, у зв`язку з чим є таким, що прийняте з порушенням закону, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, як передчасно прийняте.

Такі висновки суду узгоджуються з судовою практикою Верховного Суду, напрацьованою у його постанові від 18 жовтня 2021 року по справі № 824/640/19-а, у постановах від 15 січня 2019 року у справі № 826/3576/15, від 09 квітня 2019 року у справі № 826/19830/16, від 17 лютого 2020 року у справі № 808/7101/15, від 28 вересня 2020 року у справі № 520/2305/19.

Як встановила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання представника позивача про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, згідно п. 4 ч.1ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

На підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії:

- договору про надання правничої допомоги № 1807-1 від 18 липня 2023 року;

- акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.08.2023 року;

- платіжної інструкції № @2PL146043 від 20.07.2023 року на суму 7000 грн.;

Досліджуючи вищезазначені документи, колегією суддів встановлено, що дані докази можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів.

Відповідно до даного акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатом у суді апеляційної інстанції було надано наступні послуги:

- ознайомлення та правовий аналіз апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року по справі № 420/7051/23;

- складання та направлення до суду та відповідачу відзиву на апеляційну скаргу по справі № 420/7051/23;

- складання заяви про судові витрати по справі № 420/7051/23.

Відповідно до п.4.1 Договору № 1807-1 від 18 липня 2023 року за послуги, що надаються адвокатом у межах цього Договору клієнт сплачує (винагороду) грошові кошти в розмірі 7 (сім) тисяч грн.

Сплата даних витрат на правову допомогу адвоката позивачем підтверджується платіжною інструкцією № @2PL146043 від 20.07.2023 року на суму 7000 грн.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, заявлена сума витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 1000 грн. обґрунтована позивачем.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 59) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року по справі № 420/7051/23, - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький