Справа № 160/9870/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2023 року Справа № 160/9870/23
09 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/9870/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
05 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, до якої додано оригінал квитанції про сплату судового збору та уточнену позовну заяву, із визначенням відповідача - Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови зарахування до стажу роботи навчання з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1991 року в Професійно-технічному училищі №53 м. Сєвєродонецьк, а з 01 вересня 1991 року по 18 червня 1997 року навчався Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту для призначення доплати за понаднормовий стаж, нарахування підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячної грошової допомоги на прожиття в розмірі 40 грн;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу навчання з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1991 року в Професійно-технічному училищі №53 м. Сєвєродонецьк, а з 01 вересня 1991 року по 18 червня 1997 року навчався Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням зарахування до трудового стажу навчання з 01 вересня 1990 року по 01 липня 1991 року в Професійно-технічному училищі №53 м. Сєвєродонецьк, а з 01 вересня 1991 року по 18 червня 1997 року навчався Рубіжанському філіалі Дніпропетровського хіміко- технологічного інституту, підвищенням пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», нарахуванням щомісячної виплати цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 40 гривень, відповідно до ст.1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни».
Позовна заява обґрунтована протиправністю дій відповідача щодо незарахування до стажу позивача періодів навчання з посиланням на неналежність засвідчення копій диплом, що містяться в електронній пенсійній справі позивача, а також нездійснення підвищення пенсії в розмірі 25 % як учаснику бойових дій, ненарахування щомісячної виплати цільової грошової допомоги на прожиття.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/9870/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
28 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач зазначає, що позивач не оскаржує його дії та не заперечує, що право на призначення пенсії за віком виникло лише з 11.05.2023 року. 11.04.2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за Списком №1, згідно якої позивачу призначено пенсію з 11.05.2023 року, відповідне рішення прийнято спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Відповідно, до справи має бути залучено другого відповідача. Також вказує, що звернувся до зазначених органів Пенсійного фонду України із запитами щодо підтвердження чи спростування інформації про прийняття рішення про призначення пенсії позивачеві за його заявою від 11.04.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 06 вересня 2023 року витребувано у відповідача: 1) засвідчені належним чином копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 2) зведені відомості щодо страхового стажу позивача із зазначенням кожного періоду роботи та загальної кількості стажу; 3) зведені відомості щодо пільгового стажу позивача із зазначенням кожного періоду роботи та загальної кількості стажу; 4) зведені відомості щодо розміру пенсії позивача, в т.ч. кожної з її складових, а також відображенням інформації про наявність або відсутність підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також щодо нарахування щомісячної виплати цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 40 гривень, відповідно до ст.1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни».
07 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшли пояснення щодо обставин у справі, які за змістом повторюють пояснення, що надійшли до суду 28.07.2023 року. До пояснень додано матеріали пенсійної справи позивача.
02 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали від 06 вересня 2023 року.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до трудової книжки позивача від 04.07.1991 року НОМЕР_2 позивач з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року навчався в СПТУ №53 м. Сєвєродонецька (запис №1). Також в трудовій книжці позивача зазначено, що в період з 01.09.1991 року по 18.06.1997 року він навчався в СТІ ВУТУ (запис №5). Разом з цим, 04.07.1991 року позивача прийнято слюсарем квп і а. (запис №2).
Згідно диплому від 01.07.1991 року №980714 позивач з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року навчався в професійно-технічному училищі №53, професія слюсар контрольно-вимірювальних приладів та автоматики.
Відповідно до посвідчення від 28.09.2020 року серії НОМЕР_3 позивач є учасником бойових дій.
09 березня 2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії №1251/455, в якій просив призначити пенсію «зі віком, СП 1».
Рішенням відповідача від 16.03.2023 року №91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що пенсійний вік позивача складає 49 років 9 місяців 29 днів при 50 необхідних згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 10 днів (при необхідних 24 роках 6 місяцях), пільговий стаж становить 14 років 4 місяці 15 днів (при необхідних 10 роках). До страхового та пільгового стажу зараховано періоди відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також зазначено, що в електронній пенсійній справі міститься сканкопія копії диплома та сканкопія трудової книжки, завірена неналежним чином.

Згідно форми РС-право позивача періоди його навчання з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року, з 01.09.1991 року по 18.06.1997 року до стажу роботи не зараховані.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування до стажу роботи позивача періоди навчання, позивач звернувся з цим позовом.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98 (далі Закон №103/98) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Щодо періоду навчання з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року.

Згідно трудової книжки позивача та диплому від 01.07.1991 року № НОМЕР_4 позивач з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року навчався в закладі професійно-технічної освіти за професією «слюсар контрольно-вимірювальних приладів та автоматики», а з 04.07.1991 року позивача прийнято на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автоматики 4-го розряду.

Отже, позивач почав працювати за набутою професією менш ніж через три місяці, а тому згідно п. «д» ст. 56 Закону №1788-XII, ст. 38 Закону №103/98 має право на зарахування цього періоду навчання до стажу роботи.

Твердження відповідача про те, що цей період не зараховано в зв`язку з наявністю в електронній пенсійній справі сканкопій диплома та трудової книжки, завірених неналежним чином, суд відхиляє як необґрунтоване.

Так, щодо цього питання відповідач послався на нормативні положення, що регулюють порядок подання заяви про призначення пенсії через вебпортал, в той час як позивач звертався до територіального органу Пенсійного фонду України особисто, його документи приймав уповноважений працівник спеціаліст ОСОБА_2 , що підтверджується її підписом у розписці-повідомлення від 09.03.2023 року.

Окрім цього, відповідачем двічі надано до суду матеріали пенсійної справи позивача, з яких вбачається їх незасвідчення жодним чином. Водночас, періоди трудової діяльності згідно трудової книжки позивача відповідачем зараховані, про що свідчить зміст форми РС-право та відсутність інших документів на підтвердження зарахованого трудового стажу. Сама ж відмова відповідача не містить зауважень до обсягу набутого страхового та пільгового стажу, що визначений в трудовій книжці.

Суд зазначає, що згідно п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис.

При цьому згідно п. 2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідач послався саме на незасвідчення належним чином сканкопій, які є електронними документами, що за обставин цієї справи створені не позивачем, оскільки останній звертався за призначенням пенсії особисто. Отже, позивач не може зазнавати негативних наслідків від порядку оформлення матеріалів електронної пенсійної справи працівниками органів Пенсійного фонду України, в т.ч. засвідчення сканкопій; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Отже, не засвідчення сканкопій допущено не позивачем та не з його вини, в зв`язку з чим ця обставина не може бути підставою для неврахування відповідних документі при визначенні стажу особи, в тому числі і за умови часткового врахування трудової книжки та зарахування трудового стажу за інші періоди. Відповідно, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо періоду навчання з 01.07.1991 року по 18.06.1997 року.

Відповідно до трудової книжки позивача в цей період він навчався в «СТІ ВУТУ».

Позивач з цього приводу посилався на ст. 62 Закону №1788-XII.

Згідно ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Суд підкреслює, що навчання не є роботою, однак за наявності визначених у законодавстві обставин період навчання зараховується до стажу роботи. Таке правове регулювання не є підставою для висновку про те, що період навчання є періодом роботи для цілей підтвердження факту такого навчання трудовою книжкою.

Так, до суду не надано інших, окрім трудової книжки, доказів щодо періоду навчання з 01.07.1991 року по 18.06.1997 року (диплом, архівна довідка), в зв`язку з чим неможливо достовірно встановити факт навчання позивача у вищому спеціальному навчальному закладі, в т.ч. встановити такий навчальний заклад, здобуту професію (спеціальність), за якою здійснювалося навчання та інші обставини такого навчання.

При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особа влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.

Отже, підстави для зарахування цього періоду до стажу роботи позивача наразі відсутні.

Щодо підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціально захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII) учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до посвідчення від 28.09.2020 року серії НОМЕР_3 позивач є учасником бойових дій.

Згідно наданих позивачем та відповідачем розрахунків пенсії позивача станом на 18.04.2023 року та 22.05.2023 року відповідно серед складових розміру пенсії позивача відсутнє підвищення пенсії на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою від 06 вересня 2023 року судом витребувано у відповідача, зокрема, зведені відомості щодо розміру пенсії позивача, в т.ч. кожної з її складових, а також відображенням інформації про наявність або відсутність підвищення пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

На виконання ухвали суду від 06 вересня 2023 року відповідачем до суду надано лист від 25.09.2023 року №2500-0802-7/63453, який є супровідним листом, разом з яким надано лише матеріали пенсійної справи, зведених відомостей не надано.

Суд констатує, що в зв`язку з наявністю у позивача статусу учасника бойових дій згідно посвідчення від 28.09.2020 року серії НОМЕР_3 він має право на отримання підвищення пенсії згідно ч. 4 ст. 12 Закону №3551-XII.

Водночас, в цій справі судом надається правова оцінка діям відповідача під час розгляду заяви позивача від 09.03.2023 року про призначення пенсії, по якій 16.03.2023 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Згідно розписки-повідомлення від 09.03.2023 року, яка міститься в матеріалах пенсійної справи позивача, разом із заявою про призначення пенсії позивачем не надавалося посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до ст. 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно ст. 4 Закону №3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Отже, учасники бойових дій є ветеранами війни.

Статтею 18 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі Положення №302).

Згідно п. 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до п. 3 Положення №302 відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій"

Отже, законодавством визначено спосіб підтвердження статусу учасника бойових дій такий статус підтверджується посвідченням учасника бойових дій.

За таких обставин відповідач не мав підстав для визнання за позивачем права на отримання відповідного підвищення пенсії. При цьому позивачем в цілому відмовлено позивачу у призначенні пенсії, через що відповідач не мав можливості встановити позивачу таке підвищення.

Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування щомісячної виплати цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 40 гривень.

Згідно ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 року №1603-IV Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Враховуючи вже встановлений факт наявності у позивача статусу учасника бойових дій, суд констатує наявність у нього права на отримання зазначеної цільової грошової допомоги.

Водночас, вказане нормативне положення не пов`язує виплати цільової грошової допомоги з наявністю в особи статусу пенсіонера, а відповідна допомога не має характеру підвищення пенсії (на противагу підвищенню пенсії згідно ч. 4 ст. 12 Закону №3551-XII). Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо можливості задоволення заявленої редакції позовних вимог.

Судом встановлено протиправність незарахування до стажу роботи позивача періоду його навчання з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року. Така бездіяльність вчинена відповідачем, оскільки відповідач першим з органів Пенсійного фонду України розглядав заяву позивача про призначення пенсії та мав правові підстави, а відповідно і обов`язок, зарахувати цей період навчання до стажу роботи позивача. Всупереч цьому, відповідач протиправно не зарахував цей період навчання, чим порушив права позивача. Обставина наступного призначення позивачу пенсії наведеного не спростовує та на можливість задоволення заявлених позовних вимог не впливає.

Відповідно, належним та ефективним способом захисту є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування цього періоду до стажу роботи позивача, а також зобов`язання саме відповідача, як суб`єкта вчинення порушення права, зарахувати такий період до стажу роботи позивача та здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 05.06.2023 року №.

Отже, відповідно до положень ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно ступеню задоволення позовних вимог у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи, страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи, страхового стажу з 01.09.1990 року по 01.07.1991 року

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко