Справа № 420/4519/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4519/22

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

повний текст судового рішення (ухвали)

складено 13.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022р., позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 суму витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

30.06.2023р. представник позивача подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст.383 КАС України, в якій просив суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування базового місяця січень 2016 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 420/4519/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 420/4519/22.

В обґрунтування заяви зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 судове рішення від 16 травня 2022 року у справі № 420/4519/22 виконано. Проте, при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року позивачем протиправно застосовано базовий місяць січень 2016 року, замість січень 2008 року, а тому наявні підстави для звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України у справі №420/4519/22 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, від позивача (за підписом представника) надійшла апеляційна скарга на вказану вище ухвалу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове, якою задовольнити вимоги ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. у справі №420/4519/22 мав здійснити нарахування індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 28.02.2018р. Позивачу з визначенням базового місяця виключно січень 2008року, проте, протиправно застосував базовий місяць січень 2016року. За вказаного, апелянт вважає, що відповідач виконав рішення суду по даній справі невірно, таким чином допустив протиправні дії.

На підставі ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (в даному випадку ухвали) в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як визначено ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Слід також зауважити, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, колегія суддів зазначає, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20.

Положеннями ч. 6 ст. 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень - відповідача положення ст.383 КАС України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.

Відповідно до встановлених судовою колегією обставин справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі №420/4519/22, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 року, було захищено право позивача на отримання індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

На виконання вказаних судових рішень, відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, при виконання судових рівень у цій справі та нарахуванні позивачу індексації за спірний період, відповідач в якості базового місяця застосував січень 2016р., що на думку позивача є протиправним.

Вказане й стало підставою для подання заяви в порядку ст.282 КАС України, оскільки на думку позивача, відповідач мав би застосувати при виконання рішення суду у цій справі в якості базового місяця - січень 2008 року, а не січень 2016 року.

З даного приводу, в контексті надання оцінки доводам апелянта, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду даної справи, судами не наводились висновки щодо базового місяця, який слід враховувати при обрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Більше того, ухвалюючи рішення у цій справі, Одеський окружний адміністративний суд висловився з приводу позовної вимоги ОСОБА_1 в частині визначення базового місяця наступним чином: «Водночас, суд зауважує, що відповідач жодних дій по фактичному нарахуванню позивачу певного розміру індексації у вказаний період не здійснив. Тому за відсутності спору стосовно визначення базового місяця для нарахування позивачу індексації у згаданий період, відсутні підстави для зобов`язання відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 застосувати базовий місяць січень 2008 року, оскільки питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, адже у цій частині права позивача ще не порушені.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, що у силу ч. 5 ст. 242 КАС України застосовується судом при вирішенні спірних правовідносин.».

Оскільки правомірність визначення базового місяця, який враховується для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не досліджувалася Одеським окружним адміністративним судом під час ухвалення рішення 16.05.2022р. по суті позовних вимог ОСОБА_1 , то такі обставини не підлягають з`ясуванню при розгляді заяви в порядку ст.383 КАС України.

Частиною 6 ст.383 КАС України, передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. виконано. На виконання судового рішення Військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу індексацію за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що також не заперечується також і самим ОСОБА_1 , який безпосередньо сам у поданій до суду першої інстанції в порядку ст.383 КАС України заяві вказав про виплату на його картковий рахунок індексації за судовим рішенням у цій справі.

Таким чином оскільки, рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень не наводились відповідні висновки, а тому вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Підсумовуючи усе викладене вище, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги, заявлені позивачем у заяві, не відповідають повноваженням суду при її вирішенні в порядку статті 383 КАС України, адже заявником фактично порушено новий судовий спір із вимогами позовного провадження та не враховано, що за наслідком відповідного судового контролю, судом постановляється окрема ухвала відповідно до вимог статті 249 КАС України, що само собою виключає можливість задоволення заявлених вимог.

За вказаного, оскільки рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

В свою чергу, що позивач не позбавлений права та можливості захисту власних інтересів шляхом пред`явлення позовної заяви із визначеними способами захисту, які передбачені статтею 5 КАС України та кореспондують із повноваженнями суду, що регламентовані статтею 245 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, враховуючи, що визначені статтею 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, підставами застосування яких є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі, зважаючи на те, що відповідачем фактично виконано судове рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегія суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України). Враховуючи наведене в його сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 378 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі №420/4519/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.М. Градовський Л.П. Шеметенко