Справа № 200/4784/23
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 жовтня 2023 року Справа №200/4784/23

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 першочергово звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 про:

- визнання рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправним, викладене у листі №04/1183нт від 31 липня 2023 року про відмову у припиненні (розірванні) контракту та звільненні штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким достроково припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_3 та звільнити з військової служби штаб-сержанта ОСОБА_1 через сімейні обставини або інші поважні причини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року вказаний позов був залишений без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: 1) оригіналу квитанції про сплату судового збору за подачу позову немайнового характеру в розмірі 2147,20 гривень, 2) позовної заяви в якій визначено та обґрунтовано викладено позовні вимоги до другого відповідача з посиланням на вимоги чинного законодавства, які на думку позивача порушено ІНФОРМАЦІЯ_3 та наданням відповідних доказів в обґрунтування, 3) власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та роз`яснено, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху була надіслана позивачу на електронну пошту, яка зазначена в позовній заяві - ІНФОРМАЦІЯ_1

18 вересня 2023 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідно до п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, станом на 22 вересня 2023 року ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 05 вересня 2023 року виконана не в повному обсязі, а саме не надано: 1) докази сплати судового збору за подачу позову в якому одночасно об`єднано дві вимоги немайнового характеру в сумі 2147,20 гривень; 2) власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року відмовлено у клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову, встановлених ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, протягом десяти днів з дня вручення ухвали від 22 вересня 2023 року про продовження строків.

Позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно було подати до суду: 1) оригінал квитанції про сплату судового збору за подачу позову немайнового характеру в розмірі 2147,20 гривень, 2) власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвала про продовження строків була надіслана позивачу на електронну пошту, яка зазначена в позовній заяві - ІНФОРМАЦІЯ_1

03 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» Біленком Євгеном Леонідовичем в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про виконання ухвали суду в якій знов уточнено позовні вимоги, які були уточненні ще заявою поданою позивачем 18 вересня 2023 року. В заяві також зазначено про те, що позивачем не подано іншого позову до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та вдруге заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідно до п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що позивачу ухвалою від 22 вересня 2023 року про продовження строку, вже було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що свідчить про те, що позивачем станом на 05 жовтня 2023 року вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 05 вересня 2023 року та ухвали про продовження строку від 22 вересня 2023 року не виконанні в повному обсязі.

Отже, станом на 05 жовтня 2023 року недоліки позовної заяви у строк і спосіб, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунені.

Підсумовуючи, позивачем не усунуто недоліки в установлений судом строк та спосіб.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного суду України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи позивачеві.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо повноважень представника Біленка Євгена Леонідовича .

Відповідно до частин першої та другої статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України визначено адміністративну процесуальну правосуб`єктність.

Частиною другою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що учасник справи, який володіє адміністративною процесуальною дієздатністю, може особисто брати участь в розгляді адміністративної справи або доручати ведення справи представникові. У разі ж визнання особи судом недієздатною, така участь здійснюється через її опікуна/піклувальника.

Пунктом 1 частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною другою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд без виходу до нарадчої кімнати постановляє ухвалу, яка заноситься секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, а сама довіреність або засвідчена підписом судді копія з неї приєднується до справи.

Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення.

Відповідно до пунктів 10, 11 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (далі Закон № 3425-XII) засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчення справжності підпису на документах покладається на нотаріусів.

Статтею 40 Закону № 3425-XII встановлено, що до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються:

1) довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями;

2) довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів;

3) довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів;

4) довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Посвідчення довіреностей посадовими особами, зазначеними в цій статті, проводиться з дотриманням вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Аналогічні норми, щодо кола осіб, які мають право на посвідчення довіреності зазначені в статті 245 Цивільного кодексу України.

У статті 75 Закону № 3425-XII зазначено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Згідно з частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною третьою статті 237 Цивільного кодексу України встановлено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Таким чином, допустимим є посвідчення копій документів не лише суддею, а й нотаріусом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що повноваження представника мають бути підтверджені оригіналом довіреності цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності.

Тобто, копія довіреності, що видана фізичною особою на право представництва її інтересів в судових установах повинна бути засвідчена нотаріусом або іншою посадовою особою.

Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в ухвалі по справі №822/2239/17 від 01.03.2018 року.

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії довіреності, виданої на ім`я Біленка Євгена Леонідовича остання не посвідчена належним чином.

Згідно частини 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

До позовної заяви не надано ордер або довіреність, яка підтверджує повноваження Біленка Є.Л. саме як адвоката.

Натомість, судом встановлено, що заяву про виконання ухвали суду подано та підписано представником позивача Біленком Є.Л. через електронний кабінет системи «Електронний Суд».

Відповідно до пункту 9 розділу ХІ «Підсистема електронного суду» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (далі - Положення) передбачено, що шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого.

З урахуванням викладеного, суд звертає увагу представника позивача, що заяви, можна подавати у двох видах: особисто і в якості представника. Якщо людина подає заяву в якості представника - система дає можливість обрати вид довіреності: електронна, або так звана паперова довіреність. Якщо користувач бажає скористатись електронною довіреністю, в такому випадку особа, від імені якої він подає заяву, також має бути зареєстрована в Електронному кабінеті, і через розділ «Довіреності» надати електронну довіреність своєму представнику.

Згідно реєстру заяв Електронного суду всі документи, які подані до суду сфомовано та підписано виключно Біленком Є.Л .

Крім того, матеріали адміністративного позову та заяви про виконання ухвали суду не містять підтвердження, щодо надання електронної довіреності ОСОБА_1 на право представництва своїх інтересів у суді, як і права на подання відповідних заяв від свого імені саме Біленку Є.Л .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні до достовірні документи, які дають право Біленку Є.Л. представляти інтереси ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 жовтня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Л.Б. Голубова