Справа № 280/2722/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Справа № 280/2722/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме розрахувати та призначити державну допомогу позивача при народженні дитини та призначити державну допомогу по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, в т.ч. допомоги по вагітності та пологам.

Ухвалою суду від 04.07.2022 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася донька - ОСОБА_2 . Зазначає, що станом на дату народження доньки, в Оріхівському районному суді Запорізької області тривав розгляд цивільної справи №323/1216/19 за заявою позивача щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення для реалізації позивач права набуття громадянства України. Позивач зазначає, що паспорт громадянина України нею було отримано 04.08.2020, а 14.09.2020 вона зареєстрована як платник податків. Вказує, що у серпні 2021 року вона звернулася до УСЗН з заявою про призначення допомоги у зв`язку із народженням дитини, проте, позивачу було відмовлено з посиланням на пропуск 12 місячного строку від дня народження дитини. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує права дитини. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те, що чинним законодавством України не передбачено такого виду допомоги, як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідно вимога про її призначення є безпідставною. Також, відповідач вказує, що допомога у зв`язку із вагітністю та пологами призначається, якщо звернення за нею надійшло не пізніше шести місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Зазначає, що відповідно до довідки КУ «Оріхівська районна лікарня» №38 від 18.03.2019 для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма №147/о), період надання державної допомоги зазначено з 18 березня 2019 року до 21 липня 2019 року, а відповідно позивач мала право звернутися за призначенням допомоги до 21.01.2020 року, проте звернулася лише 09.08.2021.

Також, відповідач вказав на те, що позивач було пропущено 12-ти місячний строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини. При цьому, відповідач вказував на те, що він не вважає об`єктивною причиною пропуску 12-місячного строку тривалу процедуру оформлення та видачі паспорта громадянина України, оскільки позивачем під час отримання свідоцтва про народження дитини 07.05.2019 було пред`явлено певний документ, що посвідчує особу, який позивач мала змогу пред`явити для отримання допомоги при народженні дитини. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини та допомоги по вагітності та пологам.

Рішенням УСЗН позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки пройшло 12 місяців з дня народження дитини ОСОБА_2 , а також відмовлено у призначенні допомоги по вагітності та пологам, оскільки прийшло 6 місяців з дати закінчення лікарняного.

Позивач не погодившись з правомірністю відмови відповідача щодо призначення та виплати допомоги, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми:

1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами;

2) допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога "пакунок малюка";

2-1) допомога при усиновленні дитини;

4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

5) допомога на дітей одиноким матерям;

5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 8 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що Підставою для призначення жінкам допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є видана в установленому порядку довідка лікувального закладу встановленого зразка та довідка:

з основного місця роботи (служби, навчання);

ліквідаційної комісії для жінок, звільнених з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації;

державної служби зайнятості для жінок, зареєстрованих у державній службі зайнятості як безробітні;

Особам, які усиновили або взяли під опіку дитину протягом двох місяців з дня її народження, допомога у зв`язку з вагітністю та пологами надається на підставі рішення про усиновлення або встановлення опіки за період з дня усиновлення чи встановлення опіки і до закінчення строку післяпологової відпустки.

Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами призначається, якщо звернення за нею надійшло не пізніше шести місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, і виплачується жінкам за весь період відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Зазначена допомога обчислюється сумарно та надається жінкам у повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

За період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» даний перелік документів є вичерпним.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено з матеріалів справи та не спростовано учасниками справи, дитина - ОСОБА_2 , у зв`язку із народженням якої позивач звернувся за отриманням допомоги, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звернення до Управління СЗН про призначення допомоги надійшло вперше 09.08.2021, тобто після спливу 12 місяців від дня народження дитини.

Разом з тим, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави, які перешкоджали своєчасному зверненню за отриманням допомоги при народженні дитини, оскільки матеріалами справи підтверджується, що мати дитини - ОСОБА_1 мала перепони в оформленні паспорта громадянина України, який необхідний для звернення за призначенням допомоги та реалізації прав наданих громадянам України.

Паспорт громадянина України позивач отримала 04.09.2020 та протягом 12 місяців з зазначеної дати звернулася за отриманням допомоги про народженню дитини.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 10 Порядку №1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а, від 2 жовтня 2018 року у справі №495/3711/17, від 20.11.2018 у справі №226/317/17, від 24 квітня 2019 року у справі №462/431/17, від 07 квітня 2020 року у справі №226/450/17.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» було визначено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин): строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Отже, після отримання позивачем паспорту громадянина України, строк звернення до органів УСЗН за отриманням допомоги було продовжено на строк дії карантину, що також мало бути враховано під час розгляду звернення позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та отримання допомоги по народженню дитини та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами.

В свою чергу, стаття 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» не передбачає такого різновиду допомоги, як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею три річного віку, а відповідно позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Посилання відповідача на те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою по Дніпровському району м.Запоріжжя, суд відхиляє, оскільки матеріали справи відповідних відомостей не містять, а відповідачем доказів зазначених обставин суду не надано.

Більш того, зазначені обставини не є перепоною для зобов`язання відповідача призначити позивачу допомогу, оскільки відповідно до пункту 54 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, у разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сім`ям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання або відбування покарання з місяця звернення.

За таких обставин, якщо після призначення позивачу допомоги буде встановлено, що позивачем змінено місце проживання, то відповідно відповідач має передати документи до УСЗН за місцем проживання позивача, який і має продовжити виплату допомоги.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області (70600, Запорізька область, м.Пологи, вул.Єдності, 30, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 допомогу по народженню дитини - ОСОБА_2 , та допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова