Справа № 380/13232/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13232/23 пров. № А/857/13443/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕОН» на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Кузан Р.І.) про повернення позовної заяви, постановлену в м.Львові 10 липня 2023 року у справі № 380/13232/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕОН» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

12.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНЕОН» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Державної податкової служби України, просило: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 30.11.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних №7756061/39587292 від 01.12.2022; зобов`язати Державну податкову службу України вчинити дії щодо реєстрації податкової накладної №1 від 30.11.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що ухвалою судді від 19.06.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу роз`яснено необхідність протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки шляхом подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду (вул.Чоловського, 2, м.Львів, 79018) в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали: оформленої відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви з узгодженими відповідачами та вимогами до кожного з них; оригіналу документа про сплату судового збору за подання позову немайнового характеру в сумі 2684,00 грн, заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску. Суддя суду першої інстанції вказав, що на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, клопотання про долучення платіжної інструкції та заява про усунення недоліків. Суддя суду першої інстанції зазначив, що Головне управління ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, приймаючи оскаржуване рішення №7756061/39587292 від 01.12.2022, здійснювало владні повноваження, владні управлінські функції як суб`єкт владних повноважень, тому суддя не приймає такий спосіб усунення недоліків позовної заяви зазначений у заві про усунення недоліків, оскільки позивачу роз`яснено про необхідність подання оформленої відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви з узгодженими відповідачами та вимогами до кожного з них.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що питання неналежності відповідача мало б вирішуватись судом після відкриття провадження. Скаржник вказує, що Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі є філією Державної податкової служби України. Скаржник зазначає, що відповідачем у цій адміністративній справі зокрема щодо скасування рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 01 грудня 2022 року № 7756061/39587292 прийняте філією Державної податкової служби України є Державна податкова служба України. Скаржник вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала судді суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «СИНЕОН» за результатами здійснення господарської діяльності сформовано та подано на реєстрацію податкову накладну №1 від 30.11.2021.

15.12.2021 Товариство отримало квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою повідомлено про зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 30.11.2021, оскільки платник податків, яким подано для реєстрацію ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

В подальшому Рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7756061/39587292 від 01.12.2022 відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 30.11.2021.

Вважаючи вказане рішення протиправним, Товариство звернулось з позовом до суду

Так, ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, вказано, що Товариство повинно усунути недоліки позовної заяви, а саме: узгодити вступну та прохальну частини позовної заяви щодо визначення відповідачів та позовних вимог до кожного з них; додати квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви; надати обґрунтовані докази поважності причин пропуску строку звернення до суду, докази отримання позивачем оскаржуваного рішення 07.06.2022.

На виконання вимог вказаної ухвали Товариство подало заяву про поновлення строку звернення до суду, а також заяву про усунення недоліків, де вказало, що відповідачем у цій справі є Державна податкова служба України. Крім того, Товариство подало клопотання про приєднання доказів, надавши оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у зв`язку з не виконанням вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2023, не поданням оформленої відповідно до вимог КАС України позовної заяви з узгодженими відповідачами та вимогами до кожного з них, повернуто позовну заяву позивачеві.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина 2 статті 169 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. В ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Так, залишаючи позовну заву без руху у цій справі, суддя суду першої інстанції як один з недоліків позовної заяви зазначив, що оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 30.11.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних №7756061/39587292 від 01.12.2022 прийняте Головним управління ДПС у Херсонській області, тоді як в позовній заяві позивач вказав відповідачем лише ДПС України, а тому необхідно узгодити вступну та прохальну частини позовної заяви щодо визначення відповідачів та позовних вимог до кожного з них.

У заяві про усунення недоліків від 03.07.2023 Товариство вказало, що Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі є філією Державної податкової служби України, а тому відповідачем у цій справі є Державна податкова служба України. Позивач надав відомості з ЄДР ЮО ФОП та ГФ щодо Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі. Просило відкрити адміністративне провадження.

Статями 160, 161 КАС України встановлено вимоги до позовної заяви, зокрема, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до пунктів 9, 7 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з частиною 4 статті 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

На підставі системного аналізу вказаних положень КАС України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що визначення відповідача у справі є правом позивача, який не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, зазначення у позовній заяві неналежного, на переконання судді суду першої інстанції, відповідача, не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості визначити належного відповідача у справі, не повертаючи позовну заяву позивачу.

До того ж, повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції не надав правової оцінки клопотанню Товариства про визнання поважними причин пропуску звернення до суду та не вирішив питання щодо дотримання строків звернення з позовом до суду.

Не вказано також суддею суду першої інстанції щодо усунення Товариством недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 12.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25). Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Хоч право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову, а, також, аргументи апеляційної скарги, з огляду на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, з врахуванням статті 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕОН» задовольнити.

Ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 10 липня 2023 року у справі №380/13232/23 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник