Справа № 753/11376/23
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/109/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С. за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, із закриттям справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2023 ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Довгалюка Івана Миколайовича від 25.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП) та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивував такими обставинами: в оскаржуваній постанові зазначена невірна інформація щодо місця розгляду справи та місця вчинення правопорушення; посилання на порушення ним пунктів 8.4.в., 8.2-1 ПДР України є безпідставним з огляду на те, що ці пункти носять інформаційний характер і не встановлюють до учасників дорожнього руху жодних вимог; постанова винесена без проведення розгляду справи, оскільки відповідачем не було встановлено та підтверджено фактичними даними, чи дійсно він порушив вимоги дорожнього знаку 3.2, чи поширюється вимога цього знаку на його транспортний засіб згідно п. 3 р. 33 ПДР, яким чином він фізично повинен був виконувати вимоги цього знаку, зоною дії якого є неіснуючий проспект Перемоги; дорожній знак, у порушенні вимог якого він обвинувачується, установлений не згідно з ДСТУ; у постанові не зазначено, які докази оцінювались при її прийнятті; під час руху транспортного засобу відповідач (інспектор) не дивився на дорогу, не проводив відеофіксацію, не приймав рішення зупинити транспортний засіб.

Ухвалою від 05.07.2023 суд залишив позов без руху з підстав заявлення вимог до неналежного відповідача.

14.07.2023 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції, у якій відповідачем зазначено Управління патрульної поліції в місті Києві.

Ухвалою від 17.07.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 07.09.2023.

27.07.2023 від Управління патрульної поліції в місті Києві надійшов відзив на позовну заяву, у яких відповідач заперечив проти вимог позивача та просив у їх задоволенні відмовити з підстав їх необґрунтованості.

Відповідач мотивував свою позицію тим, що доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є відеозапис, здійснений поліцейським у відповідності з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026.Цим відеозаписом зафіксовано як позивач здійснює рух по ділянці дороги, яка позначена дорожнім знаком 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Позивач виправдовував своє порушення тим, що він не бачив знак з огляду на встановлення його не згідно з ДСТУ, проте в його обовязки як водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Розгляд справи одним з інспекторів екіпажу, а винесення постанови іншим пояснюється тим, що планшетний пристрій перед заступанням на патрулювання реєструється на одного з членів екіпажу, що відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Доказів порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не надано, окрім того такі порушення, якщо і мали місце, як і невірне зазначення адреси вчинення правопорушення, не впливають на суть вчинено ним порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування, представник відповідача в судове засідання не з`явився, жодних заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

25.06.2023 інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві старший сержант поліції Довгалюк Іван Миколайович склав постанову серії ЕАС № 7229074 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що 25.06.2023 о 17-14 год. у м. Києві на проспекті Перемоги 1/33 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив пункт 8.4.в. ПДР - порушення вимог заборонних знаків.

Даючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у випадку порушення водієм правил дорожнього руху поліцейський має право зупинити транспортний засіб та вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КпАП України).

Відповідно до положень Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 8.4.в ПДР України визначає, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків належить, зокрема, знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» (підпункт 3 розділу 33, додаток № 1 ПДР України).

Положеннями частини першої статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення низки правил дорожнього руху, у тому числі і за порушення вимог дорожніх знаків.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною першою статті 122 цього Кодексу, віднесено до компетенції органів Національної поліції, діяти від імені яких мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з приписами частин другої, четвертої статті 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення.

Оскаржувана постанова винесена працівником підрозділу Національної поліції- інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Довгалюком І. М., який має спеціальне звання «сержант поліції», а відтак він є особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

З огляду на викладене доводи позову про те, що правопорушення було виявлене іншим поліцейським, який також здійснював відеофіксацію та зупинив транспортний засіб, не ґрунтуються на законі та є безпідставними.

Стаття 251 КпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог статті 77 КАС України відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського (боді-камери) та фото з місця вчинення правопорушення, за результатами дослідження яких суд візуально переконався у тому, що керований позивачем транспортний засіб дійсно здійснював рух в зоні дії дорожнього знаку 3.2 та за це порушення був зупинений поліцейським.

Незважаючи на те, що за змістом оскаржуваної постанови до неї додається 474333 без вказівки, що цей порядок цифр означає серійний номер боді-камери, вказана обставина не може бути підставою для визнання відеозапису неналежним чи недопустимим доказом, оскільки з відеозапису вбачається, що на початковій стадії документування адміністративного правопорушення поліцейський повідомив позивача про застосування ним технічного засобу з функцією фото- і відеозапису, цей факт не заперечує і позивач, а зміст відеозапису узгоджується з наданим позивачем на підтвердження вимог позову фото з місця події.

Жодним чином не впливає на суть вчиненого правопорушення і не свідчить про неправомірність оскаржуваної постанови посилання у ній на порушення позивачем вимог пункту 8.4.в. ПДР України, який не зобов`язує учасників дорожнього руху діяти певним чином, а лише дає визначення заборонних знаків, та невірне зазначення адреси вчинення правопорушення.

З пояснень позивача та наданих сторонами фото та відеоматеріалів з місця вчинення правопорушення вбачається, що до скоєння правопорушення керований позивачем транспортний засіб рухався по вул. Жилянській та здійснив поворот на площу Галицьку (простір між двома паралельними рядами будівель, розташований перпендикулярно проїзним частинам вул. Жилянської та проспекту Берестейського, до перейменування - площа Перемоги).

Надане відповідачем фото з місця вчинення правопорушення підтверджує, що над перехрещенням проїзних частин вул. Жилянської та площі Галицької розміщений дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено»(такий же знак установлений і над перехрещенням проїзних частин проспекту Берестейського та площі Галицької), та всупереч твердженням позивача даний знак добре видно учасникам дорожнього руху. Жодних перешкод для сприйняття цього знаку водіями, в тому числі і тими, які рухаються вул. Жилянською, судом не встановлено.

Доводи позивача про те, що дорожній знак 3.2 установлений з порушенням ДСТУ, а поліцейський не перевірив, чи поширюється дія цього знаку на його транспортний засіб, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані посилання є суто абстрактними, без вказівки, в чому ж у даному випадку полягає порушення ДСТУ 4100:2021 «Знаки дорожні», та з яких підстав він був звільнений від виконання вимог вказаного дорожнього знаку.

До того ж, як вірно зазначає відповідач, позивач як водій зобов`язаний неухильно виконувати усі вимоги ПДР України, у тому числі і дорожніх знаків, встановлення яких належить до повноважень органів місцевого самоврядування, і даному випадку рішення КМДА щодо встановлення дорожнього знаку 3.2, вимогу якого порушив позивач, ніким не оскаржувалось і є чинним.

Що стосується доводів позову щодо порушення права на захист, то суд їх теж відхиляє, оскільки відеозаписом зафіксовано факт роз`яснення позивачу у достатній мірі як суті правопорушення, так і його прав та обов`язків, в отриманні правової допомоги на місці розгляду справи у будь-який спосіб він жодним чином не був обмежений, на те, що йому у цьому вчинялися якісь перешкоди, він не посилається.

Слід також зазначити, що оскаржувана постанова у відповідності з пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, винесена в електронній формі у вигляді стрічки, роздрукованої за допомогою спеціального технічного пристрою, а її копія була вручена позивачу.

Наведена у додатку 5 до цієї Інструкції форма такої постанови в обов`язковому порядку містить виклад положень статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП (зі зворотнього боку), і при цьому позивач реалізував належне йому право на оскарження цієї постанови до суду.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя:

Повне рішення складене 03.10.2023.