Справа № 161/14233/23
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/270/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кайдика Сергія Юрійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки поліцейський здійснював використання приладу TruCam з рук, а не встановленим стаціонарно.

Також, вважає використання приладу TruCam незаконним та неповіреним у встановленому порядку.

Крім того, вказує на процесуальні порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки справа була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу Національної поліції, їй не були роз`яснені її права.

Просить суд визнати протиправним та скасувати постанову УПП у Волинській області від 05 серпня 2023 року серії ЕАС №7466335.

У письмовому відзиві представник відповідачів позов заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи слідує, що постановою Управління патрульної поліції у Волинській області про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 серпня 2023 року серії ЕАС №7466335, встановлено, що ОСОБА_1 05 серпня 2023 року о 16 год. 33 хв. у с. Піддубці Луцького району Волинської області керуючи автомобілем Ford Focus, НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті, а саме рухалася зі швидкістю 75 км/год. Подія зафіксована на прилад TRU CAM 008399. Такі дії позивача кваліфіковані, як порушення п.12.4 ПДР, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів вручення позивачу оскаржуваної постанови, однак з матеріалів справи слідує, що 10 серпня 2023 року позивач зверталася до УПП у Волинській області із адміністративною скаргою на цю постанову, тобто, принаймі 10 серпня 2023 року вона мала в своєму розпорядженні копію відповідної постанови.

До суду позивач звернулася 22 серпня 2023 року, тобто, з пропуском строку звернення до суду, який передбачений ст.286 КАС України та становить 10 днів з дня вручення копії оскаржуваного рішення. Однак, зважаючи на те, що позивач подала клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке мотивує отримання відповіді на свою адміністративну скаргу лише 18 серпня 2023 року, суд дійшов висновку, що такий строк слід поновити, визнавши поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

В першу чергу суд відмовляє у задоволенні позову до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кайдика Сергія Юрійовича, оскільки він не є належним відповідачем у цьому спорі, а належним відповідачем є відповідний орган Національної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області.

Що стосується вимоги до належного відповідача, суд зазначає таке.

Так з дослідженого судом відеозапису з приладу TruCAM слідує, що позивач дійсно 05 серпня 2023 року о 16 год. 33 хв. у с. Піддубці Луцького району Волинської області керуючи автомобілем Ford Focus, НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті, а саме рухалася зі швидкістю 75 км/год.

Доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив, про те, що приладом не зафіксовано водія транспортного засобу, спростовується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого видно, що безпосередньо після зупинки транспортного засобу ним керувала позивач. Крім того, сама позивач у позовній заяві та адміністративній скарзі вказує, що керувала транспортним засобом.

Суд вважає помилковим доводи позивача про неможливість використання приладу TruCAM з рук, адже такий режим використання прямо передбачений його інструкцією з експлуатації. Доводи позивача в цій частині зводяться до власного та довільного тлумачення чинного законодавства та зводяться до незгоди з інструкцією на прилад.

Також безпідставними є доводи позивача про неповірку приладу TruCAM, оскільки відповідачем до відзиву на позов додані відповідне свідоцтво про повірку, а також відповідні сертифікати відповідності.

Посилання позивача на відсутність повірочного тавра на приладі суд також відхиляє, оскільки на приладі TruCAM використання такого тавра не передбачається, а сам факт повірки підтверджується відповідним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, копія якого наявна в матеріалах справи. Вказане є одним із альтернативних способів оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту, який передбачений п.п.1 п.3 розділу IV Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, який затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 №193.

Стосовно доводів позивача про розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу то суд зазначає, що вказане відповідає приписам ч.1 ст.276 КУпАП, яка передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Доводи позивача про неврахування поліцейським обставин, передбачених ч.2 ст.33 КУпАП, а саме характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, також є помилковими, адже дані обставини не враховуються під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що прямо зазначено у ч.2 ст.33 КУпАП.

Міркування позивача з приводу не встановлення на відрізку дороги дорожнього знаку 5.70 є надуманими, оскільки цей дорожній знак має назву «Зміна схеми руху», а сам він позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Позивач не пояснює у позові, чому саме знак 5.70 мав бути встановлений у даному випадку, і як це спростовує факт вчинення нею адміністративного правопорушення. Знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» був встановлений у даному випадку, що підтверджується відповідним листом Департаменту патрульної поліції, який доданий до відзиву на позов. Позивач доказів на спростування цього суду не надала.

Посилання позивача на нероз`яснення поліцейським її прав та обов`язків, не відібрання пояснень по суті правопорушення, спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де поліцейський здійснює роз`яснення прав та обов`язків позивачу, а сама вона надає свої усні пояснення по суті правопорушення, в яких заперечує факт його вчинення. Поліцейський також спілкуючись з позивачем представився, назвав свою посаду та спеціальне звання, тому доводи позивача про протилежне також є надуманими.

Крім того право позивача надавати свої пояснення, а також її право на захист, було повністю реалізовано шляхом подання цього адміністративного позову, де на всі доводи позивача по суті правопорушення суд надав свої відповіді.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів суду факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кайдика Сергія Юрійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області, про визнання протиправною та скасування постанови, - залишити без задоволення.

Постанову Управління патрульної поліції у Волинській області про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 серпня 2023 року серії ЕАС №7466335, - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачами у справі є:

1) поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Кайдика Сергія Юрійовича, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

2) Управління патрульної поліції у Волинській області, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк