Справа № 300/4699/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4699/22 пров. № А/857/16460/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2023 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 300/4699/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, -

суддя в 1-й інстанції Антоняк Т.М.,

час ухвалення рішення 25.08.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів.

Так, 22.11.2022 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Надалі, 19.12.2022 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшов позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів.

Ухвалою від 18 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали, зокрема щодо оплати судовим збором вимог уточненої позовної заяви від 11.08.2023 року про стягнення з відповідача 12960000 грн та 1000000 грн моральної шкоди (т. 1 а. с. 239-245).

Так, 24.08.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про роз`яснення ухвали суду від 18 серпня 2023 року.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2023 року у задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали судді від 18 серпня 2023 року про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ухвалі від 18 серпня 2023 року не зазначено точну суму судового збору, яку необхідно було сплатити. Зазначає скаржник, що судом не розглянуто питання про звільнення позивача від сплати судового збору. Твердить, що місцевим судом не відображено всіх позовних вимог, а тому хибно розраховано судовий збір.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що обставини, викладені в ухвалі судді про залишення позовної заяви без руху є чіткими та додатковому роз`ясненню не підлягають.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Підстави подання та порядок розгляду заяви про роз`яснення судового рішення чітко врегульовані статтею 254 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Таким чином, з огляду на зміст статті 254 КАС України, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Зі змісту наведених положень КАС вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена нечіткістю його змісту, якщо воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання. Таким чином, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказують на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Аналогічний підхід до правозастосування викладений Великою Палатою Верховного Суду в межах розгляду адміністративної справи № 240/29534/21.

Оскільки ухвала про залишення апеляційної скарги без руху не є судовим рішенням, яким спір вирішено по суті, тому вона не підлягає роз`ясненню в порядку статті 254 КАС України.

Таким чином, висновок суду про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення є обґрунтованим.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Відтак, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Як зазначено у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Водночас, суд в порядку статті 254 КАС України не роз`яснює порядок виконання судового рішення.

Колегія судів наголошує, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Попри такі вказівки, на виконання вимог закону точного розміру судового збору суд першої інстанції не визначив.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції встановив, що позивачем зазначено у позовній заяві дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Як видно з ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції визначив, що ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1073,60 грн., а заявлений позивачем розмір моральної шкоди складає 1 000 000,00 гривень, відтак 1 % від вказаної суми становить 10 000,00 гривень.

Водночас, в ухвалі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2023 року, чітко та зрозуміло викладено зміст такої ухвали, ухвала викладено з додержанням норм, передбачених Кодексом адміністративного судочинства. Ухвала не припускає різного тлумачення, є чіткою та зрозумілою, не вбачається недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання та в даному випадку не підлягає роз`ясненню, оскільки відбудеться зміна його змісту.

При цьому незазначення точної суму судового збору, яку необхідно сплатити на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та нерозгляд клопотання про звільнення від сплати судового збору, можуть свідчити про протиправність такої ухвали та підставність аргументів у разі повернення з таких підстав позовної заяви, однак не про нечіткість за змістом такої ухвали.

Решта доводів та заперечень, висновків суду не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2023 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 300/4699/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2023 року.