Справа № 580/6793/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року справа № 580/6793/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (далі - відповідач), якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу нарахувати та не виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2023 по день фактичного розрахунку 23.06.2023 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2023 по день фактичного розрахунку 23.06.2023 включно.

Позов мотивовано тим, що у день звільнення позивача зі служби в поліції 24.05.2023 відповідач не виплатив йому при звільненні всіх належних йому сум, які виплачені позивачу лише 23.06.2023, тому він вважає, що відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що позивачу дійсно у день звільнення не було виплачено одноразову допомогу при звільненні, однак враховуючи, що відповідно до Порядку №260 одноразова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну протягом п`яти робочих днів після їх надходження, тому виплата одноразової допомоги через 29 днів з дня його звільнення, не є порушенням в розумінні цього порядку. Також відповідачем вказано, що Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України з 07.06.2023 перебуває у стані припинення, що виключає можливість її бути відповідачем у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції та наказом Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 24.05.2023 №150 о/с його звільнено зі служби за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

02.07.2023 представником позивача надіслано до відповідача адвокатський запит №338, в якому він просив повідомити підстави нарахування 22.06.2023 грошових коштів у сумі 784183,12 грн, та 23.06.2023 грошових коштів у сумі 59407,81 грн, а також просив нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач листом від 17.07.2023 №290Ли/40/01-2023 повідомив представника позивача про те, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у сумі 784183,12 грн та компенсації за невикористані відпустки у сумі 59407,81 грн відбулась у строки, передбачені пріоритетним спеціальним законодавством.

Позивач вважаючи, що відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає, що 16 квітня 2020 року у справі №822/3307/17 Верховний Суд зробив висновок, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому належить застосовувати норми КЗпП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 116 КЗпП України викладена у новій редакції та передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, повідомити працівника про нараховані суми виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, також були внесені зміни до статті 117 КЗпП України.

Так, частина перша статті 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності, а за змістом частини другої вказаної статті у разі спору про розміри належних звільненому працівнику сум розмір відшкодування за час затримки визначає суд.

Водночас середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Судом встановлено, що наказом Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 24.05.2023 №150 о/с позивача звільнено зі служби за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», однак виплата, зокрема, компенсації за невикористані відпустки у сумі 59407,81 грн відбулась лише 23.06.2023.

Таким чином, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2023 по день фактичного розрахунку 22.06.2023, а не по 23.06.2023, як про це просить у позовній заяві позивач, оскільки 23.06.2023 відповідачем вже було здійснено остаточний розрахунок з позивачем при звільненні.

Посилання відповідача на те, що відповідно до Порядку №260 одноразова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну протягом п`яти робочих днів після їх надходження, тому виплата одноразової допомоги через 29 днів з дня його звільнення, не є порушенням в розумінні цього порядку не приймається судом до уваги, оскільки позивачу 23.06.2023 відбулась виплата не одноразова допомога при звільненні, а компенсації за невикористані відпустки у сумі 59407,81 грн.

Необґрунтованим є твердження відповідача про те, що Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України з 07.06.2023 перебуває у стані припинення, що виключає можливість її бути відповідачем у справі, оскільки станом на час розгляду справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення як юридичної особи - Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та не виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2023 по день фактичного розрахунку 22.06.2023 включно.

Зобов`язати Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.05.2023 по день фактичного розрахунку 22.06.2023 включно.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ