Справа № 160/11480/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Лисенко Н.О.,
представника позивача - Майтака І.В.,
представника відповідача - Крейси Л.О.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100001/1 від 01.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000021 від 01.02.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100002/1 від 03.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000023 від 03.02.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100003/1 від 07.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000026 від 07.02.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100004/1 від 22.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000052 від 22.02.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100006/1 від 10.03.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000057 від 10.03.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100007/1 від 10.03.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000058 від 10.03.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100008/1 від 14.03.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110080/2023/000061 від 14.03.2023;
- стягнути з Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» витрати на оплату судового збору за подання даного позову у розмірі 44 613,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищевикладені рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів, а також картки відмови у митному оформлені (випуску) товарів прийнято митним органом без урахування усіх обставин, відтак вони підлягають скасуванню у судовому порядку.
Запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду відзив на позов разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення (в разі неможливості їх подання - зазначити докази, які не можуть бути подані разом з відзивом із зазначенням причин їх неподання) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, відповідно до вимог ст. 162 КАС України.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обставини прийняття оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості є тотожними. За результатами перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), наданих до митного оформлення, проведеної у спосіб та з урахуванням положень статті 337 МКУ виявлено ряд розбіжностей, зокрема відсутність посилань у банківських документах на специфікацію №1 від 13.01.202, не співпадіння платежу за платіжним дорученням вартості партій, що декларуються, ненадання до митного оформлення сертифікату якості та витягу з каталогу виробника, не співпадіння загального обсягу партій, що декларується з обсягом товару у наданих сертифікатах тощо. В ході проведених консультацій наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, відтак прийнято оскаржувані рішення. Крім того, просив допустити заміну відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби його правонаступником Дніпровською митницею.
Позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити. Також зазначив, що висунуті митним органом зауваження до документів, наданих позивачем до митного оформлення, жодним чином не впливають на можливість визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною контракту.
Відповідачем 05.07.2023 подано до суду заперечення на відповідь на відзив у яких зазначено, що не є спростуванням числових розбіжностей та неможливість повної ідентифікації до конкретних поставок, наведене посилання позивача у відповіді на відзив про те, що контракт та специфікація є одним цілим та відокремлювати їх один від одного не можливо, тому є достатнім те, що в платіжних інструкціях №668 від 17.01.2023 та №1205 від 17.02.2023, в призначеннях платежів, зазначено контракт, як цілісний документ, на підставі якого здійснюється оплата. Посилання позивача у відповіді на відзив на те, що відповідач не зазначає яким національним або міжнародним законодавчим актам не відповідають вказані документи та які норми порушуються не спростовує обґрунтованість запиту відповідачем додаткових документів. на підставі вищезазначеного, Відповідач вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятими у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованими, про що свідчать дані гр. 33 цих рішень.
17.07.2023 позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання.
Протокольною ухвалою від 18.07.2023 із занесенням до протоколу судового засідання судове засідання відкладено на 27.07.2023 о 14:30 год.
27.07.2023 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів, які подавались для митного оформлення товарів.
Протокольною ухвалою від 27.07.2023 із занесенням до протоколу судового засідання продовжено підготовче провадження у даній справі на 30 днів, повідомлено сторін, що наступне судове засідання відбудеться 24.08.2023.
Відповідачем 28.07.2023 долучено до матеріалів справи відтворений зміст графи 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів в форматі доступному для ознайомлення.
Ухвалою від 24.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023 о 14:00 год.
Протокольною ухвалою від 14.09.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області у судовому засіданні оголошено перерву до 15:00 год 20.09.2023.
Протокольною ухвалою від 20.09.2023 у зв`язку із наявністю технічних проблем з під`єднанням представника позивача до системи відеоконференцзв`язку у судовому засіданні оголошено перерву до 14:00 год 25.09.2023.
В судовому засіданні 25.09.2023 під час розгляду справи по суті, сторони підтримали заявлені у справі позиції, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні 25.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
13.01.2023 між Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» та фірмою «CPM Trading SIA» (Латвійська Республіка) укладено контракт № 50 за умовами якого фірма «CPM Trading SIA» зобов`язалась поставити товар в порядку та на умовах, передбачених даним контрактом (п. 1.1.). Загальна кількість товару, одиниці вимірювання, номенклатура, якісні характеристики товару визначаються сторонами в додатках до цього контракту (поставочних специфікаціях), які є його невід`ємною частиною (п. 2.1.). Постачання товару за цим контрактом здійснюється на умовах, зазначених у додатках (поставочних специфікаціях) до цього контракту (п. 3.1.). Ціна товару встановлюється в євро, розуміється на умовах, зазначених у додатках (поставочних специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною. Ціна включає в себе вартість упаковки, маркування і транспортні витрати (п. 4.1., 4.2.).
Валюта платежу за товар, що поставляється за контрактом євро. Оплата товару, що постачається за цим контрактом, виконується шляхом банківського переказу на валютний рахунок продавця у порядку та строки, передбачені відповідними додатками (поставочними специфікаціями) до цього контракту (п. 5.1., 5.2.).
До контракту № 50 від 13.01.2023 укладено поставочну специфікацію № 1. За умовами даної специфікації фірма «CPM Trading SIA» зобов`язалась поставити товар, а позивач прийняти та оплатити наступний товар: шахтну підтримку ТН21/L=12,00 м у кількості 941,9 тон та шахтну підтримку ТН29/L=12,00 м у кількості 267,67 тон. Вартість товару - 1363,61 євро за тону.
Пунктом 2 даної специфікації визначено, що товар поставляється на умовах СРТ станція Роковата (Україна), Інкотермс-2010, залізничним транспортом. Пунктом 5 сторони погодили порядок оплати товару, який передбачає 100% передплату (поетапно, за партію).
Відповідно до проформи-інвойсу № 16.01.2023, передплата за партію товару (шахтну підтримку ТН21/L=12,00м у кількості 200 тон та шахтну підтримку ТН29/L=12,00м у кількості 69 тон) складала 366 811,09 євро.
За платіжною інструкцією № 668 від 17.01.2023 позивачем здійснено передплату у розмірі 366 811,09 євро.
В межах здійсненої передплати фірма «CPM Trading SIA» здійснила відвантаження наступних партій товару:
1. 20.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
2. 24.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
3. 27.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 45,188 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 61 618,81 євро та 22,968 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 31 319,39 євро;
4. 06.02.2023 залізничним транспортом відвантажено 19,330 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 26 358,58 євро та 45,936 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 62 638,79 євро.
У подальшому 30.01.2023 за проформою-інвойсом № 30/01/2023 на передплату за партію товару (шахтну підтримку ТН21/L=12,00 м у кількості 204 тони та шахтну підтримку ТН29/L=12,00м у кількості 66 тон) на суму 370 901,92 євро.
За платіжною інструкцією № 1205 від 17.02.2023 позивачем здійснено передплату у розмірі 370 901,92 євро.
В межах здійсненої позивачем передплати фірма «CPM Trading SIA» здійснила відвантаження наступних партій товару:
1. 27.02.2023 залізничним транспортом відвантажено 45,188 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 61 618,81 євро та 22,968 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 31 319,39 євро;
2. 02.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
3. 02.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
4. 06.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 22,594 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 30 809,40 євро та 46,632 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 63 587,86 євро.
У зв`язку з поставкою товару на суму більше ніж здійснена передплата, 20.03.2023 позивачем здійснена доплата у розмірі 1270,87 євро за платіжною інструкцією № 4521.
Митна вартість товару підприємством визначена, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митних декларацій, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № 50 від 13.01.2023; Специфікація № 1; рахунки-фактури; платіжні інструкції; каталог товару, технічний опис товару, AVIZO (специфікації); пакувальні листи; сертифікати з перевезення та перевірки тощо.
В ході проведених консультацій з митним органом за результатами розгляду митних декларацій Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, а саме: рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100001/1 від 01.02.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000021 від 01.02.2023, рішення про коригування митної вартості № UA110080/2023/100002/1 від 03.02.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000023 від 03.02.2023, рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100003/1 від 07.02.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000026 від 07.02.2023; рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100004/1 від 22.02.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000052 від 22.02.2023, рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100006/1 від 10.03.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000057 від 10.03.2023, рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100007/1 від 10.03.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000058 від 10.03.2023, рішення про коригування митної вартості №UA110080/2023/100008/1 від 14.03.2023 та картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2023/000061 від 14.03.2023.
Суд, проаналізувавши підстави коригування митної вартості товарів, що визначені у графах 33 оскаржуваних рішень, зазначає що вони є аналогічними, а тому дійшов висновку про можливість їх розгляду в сукупності.
Зокрема, в рішеннях митним органом зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Підставами відмови стали наступні причини:
- невідповідність вартості партії, що декларується оплаченим за товар сумам за платіжними дорученнями;
- надані сертифікати якості не містять інформації та реквізитів угоди, що не дозволяє їх ідентифікувати із заявленою партією товару;
- здійснення додаткових операцій навантаження та вивантаження товару, що може свідчити про можливе не включення до заявленої митної вартості товару даних складових;
- не підтверджено врахування в ціну задекларованого товару транспортування від станції Славков (Польща) до станції Роковата (Україна);
- відсутність у деяких пакувальних листах, сертифікатах перевірки, проформах інвойсах не вказані певні реквізити специфікації № 1 до контракту № 50 від 13.01.2023;
- при поставці країна відправлення у МД зазначена Латвія, тоді як відповідно до декларації країни відправлення та накладної, країною відправлення є Польща тощо.
Позивач скориставшись правом, що визначене п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, задекларував зазначені партії товарів та митним органом випущено товар у вільний обіг за іншими митними деклараціями з корегованими сумами вартості.
Не погоджуючись з рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Згідно пункту 341 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до положень частин 2, 4, 8, 9 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Так, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Відповідно до частини 1-4 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті).
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно частини 1, 7, 8, 9 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини 1, 2, 5-8, 10 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Як вимагає частина 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
В постанові Верховного Суду України № 21-127а15 від 31 березня 2015 року зазначено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені у статті 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Суд, досліджуючи підстави за якими митним органом відмовлено у митному оформленні товару, дійшов до таких висновків.
Щодо невідповідності вартості партії, що декларується, оплаченим за товар сумам за платіжними дорученнями.
Так, відповідно до умов контракту №50 від 13.01.2023, ціна товару встановлюється в євро, розуміється на умовах, зазначених у додатках (поставочних специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною. Ціна включає в себе вартість упаковки, маркування і транспортні витрати (п. 4.1., 4.2.).
Валюта платежу за товар, поставляємий по цьому контракту євро. Оплата товару, що постачається за цим контрактом, виконується шляхом банківського переказу на
валютний рахунок продавця у порядку та строки, передбачені відповідними додатками (поставочними специфікаціями) до цього контракту (п. 5.1., 5.2.).
До контракту №50 від 13.01.2023 сторони уклали поставочну специфікацію №1. За умовами даної специфікації фірма «CPM Trading SIA» зобов`язалась поставити товар, а позивач прийняти та оплатити наступний товар: шахтну підтримку ТН21/L=12,00м у кількості 941,9 тон та шахтну підтримку ТН29/L=12,00м у кількості 267,67 тон. Вартість товару була визначена сторонами на рівні 1363,61 євро за тону. Пунктом 2 специфікації визначено, що товар поставляється на умовах СРТ станція Роковата (Україна), Інкотермс-2010, залізничним транспортом. Пунктом 5 сторони погодили порядок оплати товару, який передбачає 100% передплату (поетапно, за партію).
Загальна вартість товару, що поставляється за даною специфікацією становить 1 649 381, 75 Євро.
Дана поставочна специфікація є невід`ємною частиною контракту.
Так, на підставі виставленої фірмою «CPM Trading SIA» проформи-інвойс №16/01/2023 для здійснення передплати за партію товару (шахтну підтримку ТН21/L=12,00м у кількості 200 тон та шахтну підтримку ТН29/L=12,00м у кількості 69 тон) на суму 366 811,09 євро, позивачем здійснено передплату за платіжною інструкцією № 668 від 17.01.2023 у розмірі 366 811,09 євро.
Позивачем зазначено, що в межах даної оплати здійснено відвантаження наступних партій товару:
1. 20.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
2. 24.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
3. 27.01.2023 залізничним транспортом відвантажено 45,188 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 61 618,81 євро та 22,968 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 31 319,39 євро;
4. 06.02.2023 залізничним транспортом відвантажено 19,330 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 26 358,58 євро та 45,936 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 62 638,79 євро.
Загальна сума 366 791,99 євро.
На підставі проформи-інвойс № 30/01/2023 позивачем здійснено передплату за партію товару (шахтну підтримку ТН21/L=12,00м у кількості 204 тон та шахтну підтримку ТН29/L=12,00м у кількості 66 тон) на суму 370 901,92 євро за платіжною інструкцією №1205 від 17.02.2023.
Позивачем зазначено, що в межах даної оплати здійснено відвантаження наступних партій товару:
1. 27.02.2023 залізничним транспортом відвантажено 45,188 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 61 618,81 євро та 22,968 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 31 319,39 євро;
2. 02.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
3. 02.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 67,782 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 92 428,21 євро;
4. 06.03.2023 залізничним транспортом відвантажено 22,594 тон шахтної підтримки ТН21/L=12,00м на суму 30 809,40 євро та 46,632 тон шахтної підтримки ТН29/L=12,00м на суму 63 587,86 євро.
Загальна сума 372 191,88 євро.
У подальшому, з огляду на поставку товару більше ніж здійснена передплата, 20.03.2023 позивачем здійснена доплата у розмірі 1270,87 євро за платіжною інструкцією № 4521 від 20.03.2023.
Суд наголошує, що доводи відповідача у графах 33 оскаржуваних рішень про невідповідність задекларованих цін партій товару з грошовим обсягом передплати є безпідставними з огляду на те, що оплата за платіжними інструкціями № 668 та 1205 здійснювалась єдиним платежем за декілька партій товарів, а тому задекларована сума товарів за митними деклараціями є меншою за суму визначену даними платіжними інструкціями.
Щодо доводів про здійснення додаткових операцій навантаження та вивантаження товару, що може свідчити про можливе не включення до заявленої митної вартості товару даних складових та не підтвердження врахування в ціну задекларованого товару транспортування від станції Славков (Польща) до станції Роковата (Україна).
Так, поставка товару відбувалась за умовами СРТ, станція Роковата (Інкотермс-2010) залізничним транспортом.
Відповідно до міжнародних правил тлумачення комерційних термінів (Інкотермс) за терміном СРТ продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та понести витрати по доставці товару до узгодженого місця призначення.
Термін "фрахт/перевезення оплачено до" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.
Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
Цей термін може застосовуватися незалежно від виду транспорту, включаючи мультимодальні (змішані) перевезення.
Умови такої поставки закріплені контрактом та поставочною специфікацією до нього. Пунктом 4.2. контракту сторони визначили, що ціна на товар включає в себе вартість упаковки, маркування і транспортні витрати.
Відповідно до долучених до митних декларацій сертифікатів з перевезення/перевірки, перевезення товару здійснювалось на основі укладених договорів між СРМ Trading SIA (Латвійська Республіка) та фірмою Liberty Ostrava a.s. (Чеська Республіка) до станції Славков (Польща).
Зі станції Славков (Польща) до станції Роковата (Україна) перевезення здійснювалось на підставі договорів між СРМ Trading SIA та компаніями української залізниці ТОВ «Південь-Транс» та ТОВ «ЄС-Мультимодан», згідно дорожніх відомостей.
Таким чином, з огляду на зазначені умови контракту, визначені постановочною специфікацією умови поставки СРТ, витрати на доставку товару по контракту до пункту призначення (станція Роковата, Україна) включені до вартості товару.
Суд також наголошує на безпідставності зазначення у рішенні про визначення митної вартості товарів № 110080/2023/100003/1 від 07.02.2023, окрім визначених вище аналогічних підстав, про відсутність інформації про оплату доставки товару з Польщі до ст. Роковата (Україна) оскільки згідно правил Інкотермс, продавець несе витрати по перевезенню товару, тому у нього знаходяться документи, що підтверджують вартість перевезення.
Тож, відсутність документів що підтверджують вартість перевезення товару не є обставиною, що свідчить про неможливість визначення вартості товару за ціною договору або про те, що надані для митного оформлення документи мають розбіжності або неточності.
Виходячи з цього, будь-які послуги додаткових операцій навантаження та вивантаження товару, також, несе продавець як складових оплати за перевезення товару.
Щодо доводів про відсутність інформації та реквізитів контракту у сертифікатах якості (INSPECTION CERTIFICATE).
Так, відповідно до п. 2.2. контракту № 50 від 13.01.2023, якість поставлених товарів має повністю відповідати технічним умовам, прийнятим виробником товару та підтверджуватись сертифікатом якості виробника.
Позивачем до митних декларацій долучено сертифікати перевірки (якості) щодо хімічного аналізу та механічним властивостям товару. Видавником сертифікату є фірма-виробник Liberty Ostrava a.s., клієнтом - СРМ Trading SIA.
Суд наголошує, що ідентифікація даних сертифікатів щодо їх належності саме до даних поставок товарів також підтверджується специфікаціями транспортних послуг AVIZO, оскільки зазначена в них вага товару кореспондується вазі зазначеній у сертифікатах якості.
Слушними є доводи позивача щодо того, що вказані сертифікати не містять зокрема і відомостей про позивача як покупця, з огляду на те, що він не є контрагентом у даних правовідносинах між продавцем товарів та їх виробником, а перебуває у договірних відносинах лише з СРМ Trading SIA за контрактом № 50 від 13.01.2023.
Крім того, суд звертає увагу, що сертифікати якості є лише додатковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, який митний орган може витребувати або звернути увагу на нього за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Аналогічного висновку суд дійшов щодо доводів відповідача про відсутність у деяких пакувальних листах, проформах-інвойсах реквізитів специфікації № 1 до контракту № 50 від 13.01.2023.
Відповідачем не вказано яким чином незазначення у сертифікаті якості, пакувальних листах та проформах-інвойсах реквізитів контракту та специфікації до нього мало вплив на числові показники заявленої митної вартості товарів, відтак вказані посилання суд вважає безпідставними.
Щодо доводів про розбіжності у зазначенні країни відправлення у митній декларації та накладних.
Суд наголошує, що зазначення у митних деклараціях країни відправлення Латвія, а деклараціях країни відправлення Польща, також не впливає на вартість товару з огляду на таке.
Так, поставка товару до ОСОБА_1 та зі ОСОБА_1 (Польща) до ст. Роковата (Україна) підтверджується наданими для митного оформлення та в ході консультацій дорожніми накладними, специфікаціями транспортних послуг AVIZO, що досліджено судом вище. Крім того, витрати щодо вартості транспортування за умовами даної поставки несе продавець, а тому розбіжності в документальному зазначенні пункту відправлення не є такими, що можуть вплинути на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо його ціни.
Щодо надання додаткових документів в ході консультацій.
Серед вказаних документів: контракт, специфікація до контракту, технічний опис товару, фото товару, сертифікат якості, каталог товару, пакувальні листи, рахунки-фактури, банківські платіжні документи, митні декларації країни відправлення, сертифікати з перевезення, специфікації транспортних послуг.
У подальшому при проведенні консультацій з митним органом позивачем додатково надавались: специфікації транспортних послуг AVIZO, лист позивача № 53-22/98 та № 61-м/53-15 від 06.02.2023, лист СРМ Trading SIA № 02/2023-06/02 від 06.02.2023.
Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Разом з тим, митним органом достеменно не доведено, що документи надані позивачем при митному оформленні, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
З огляду на викладене, сумніви митного органу наведені у повідомленнях в ході консультацій, на думку суду, не мають під собою обґрунтованого підґрунття.
Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості.
У спірних рішенні, відповідач зазначає, що: «Відповідно до частини 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 ст. 53 МК України, відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до положень частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору не застосовується, якщо використані гарантом відомості не підтверджені документально, або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), неможливо застосувати відповідно до зазначених положень ст. 58 МК України та з урахуванням положень частини 6 статті 54 МК України. Відповідно до ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Відповідно до положень п. 4 ст. 59 МК України, ціна договору щодо ідентичних або подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У митного органу відсутня інформація щодо митних оформлень ідентичних товарів, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. На підставі п. 5 ст. 55 МК України в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, митним органом застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-б - метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень статті 60 МК України. У зв`язку з зазначеним митну вартість оцінюваних товарів скориговано за інформацією попередніх оформлень подібних (аналогічних) товарів за часом максимально наближеним до даного, здійсненних за основним методом визначення митної вартості за посередницьким зовнішньоекономічним контрактом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операцій) з урахуванням порівняння схожості характеристик товару, складу компонентів, функцій, комерційної взаємозамінності, та з урахуванням комерційних умов поставки до рівня ціни за ЕМД 31.08.2022 UА110070/2022/006176 - 1,8280 євро/кг.
Із наведеного вбачається, що у рішеннях містяться посилання лише на раніше оформлену митну декларацію і не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами.
При цьому, в Рішеннях не зазначено загальну кількість партії раніше оформленого товару, схожість характеристик товару, складу компонентів, функції, умови поставки, не наведені технічні характеристики товару.
Суд наголошує, що ідентифікація раніше оформленого митницею товару на підставі лише зазначених у спірних рішеннях відомостей неможлива.
До прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, у ході консультацій митницею представнику підприємства для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, інформація та документи щодо аналогічних товарів, раніше оформлених органами доходів та зборів, не надавалась.
Тим самим митницею було порушено один із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МКУ), який означає обов`язок митного органу вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі. Це означає що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.
Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування». (Постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17 ).
Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та вмотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий правовий висновок здійснений Верховним Судом України в постанові по справі № 21-127а15 від 31.03.2015.
Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам по собі не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Згідно з правовим висновком, висловленим Верховним Судом по справі № 809/453/17 від 03.04.2018, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та вмотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, суд також враховує неоднозначний підхід митного органу до контролю правильності визначення митної вартості товарів.
З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд також наголошує, що з огляду на встановлену протиправність рішень про коригування митної вартості товарів, прийняті, відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України, картки відмови у прийнятті даних митних декларацій також є протиправними, як такі, що прийняті внаслідок та на підставі прийняття рішень про коригування.
Зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність його рішень.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо стягнення витрат пов`язаних із залученням перекладача.

У поданому до суду клопотанні позивачем зазначено, що при поданні позову у даній справі, а також під час підготовчого провадження, позивачем надавались суду письмові докази на обґрунтування позовних вимог. З огляду на те, що частина таких документів складена іноземними мовами, а саме англійською, польською та чеською, позивачем залучено перекладача для здійснення перекладу таких документів на українську мову (інвойсів, пакувальних листів, сертифікатів EUR.1, сертифікатів перевірки, актів перевантаження, AVIZO, експортних митних декларацій, каталогу виробника, які надавались позивачем разом із позовом та клопотанням від 26.07.2023). З посиланням на ст.139 КАС України, позивач надав докази понесення витрат у розмірі 12625,00 грн, пов`язаних із залученням перекладача, які просив стягнути на користь Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.

Суд, вирішуючи дане клопотання, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Отже, для доведення своєї позиції по справі та задля встановлення фактичних обставин справи, позивачем надані до матеріалів справи документи - інвойси, пакувальні листи, сертифікати EUR.1, сертифікати перевірки, акти перевантаження, AVIZO, експортні митні декларації, каталоги виробника, які перекладені на українську мову, за допомогою перекладача, замовленого позивачем.

До участі у даній справі перекладач судом не залучався, він не є учасником даної справи в розумінні положень статті 71 КАС України.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, понесені позивачем витрати на перекладача не є судовими витратами в розумінні ст. 132 КАС України, а тому у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Щодо судового збору.

Позивач звернувся до суду засобами підсистеми «Електронний суд» із 7 вимогами майнового характеру (скасування рішень про коригування митної вартості) на загальну суму 1 721 722, 81 грн.

До позовної заяви долучено платіжну інструкцію № 8545 від 16.05.2023, за якою сплачено судовий збір у розмірі 44 613,83 грн.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривні.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір сплачується у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування карток відмови у митному оформленні товарів є похідними від вимог про визнання протиправними рішень про коригування митної вартості товарів, а тому судовий збір за них не справляється.

Таким чином, належна до сплати сума судового збору за подачу даного позову є 25 825,83 грн.

Суд роз`яснює позивачу, що надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100001/1 від 01.02.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000021 від 01.02.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про визначення митної вартості товарів №UA110080/2023/100002/1 від 03.02.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000023 від 03.02.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про визначення митної вартості товарів №UA110080/2023/100003/1 від 07.02.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000026 від 07.02.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100004/1 від 22.02.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000052 від 22.02.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100006/1 від 10.03.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000057 від 10.03.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100007/1 від 10.03.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000058 від 10.03.2023.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110080/2023/100008/1 від 14.03.2023 та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпровської митниці №UA110080/2023/000061 від 14.03.2023.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () суму судового збору в розмірі 25 825,83 грн.

Відмовити Акціонерному товариству "Криворізький залізорудний комбінат" у задоволенні заяви про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судових витрат у розмірі 12625,00 грн, пов`язаних із залученням перекладача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 04.10.2023.

Суддя Н.Є. Калугіна