Справа № 360/830/23
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/830/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 04.07.2023 у пенсійній справі № 80, яким, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в призначенні пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи на посаді продавця з 24.01.1988 по 26.10.1993 та призначити пенсію за віком з 03.04.2023.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 03.04.2023 після досягнення віку 60 років Позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала всі необхідні документи, в тому числі свою трудову книжку.

07 квітня 2023 року Головним управлінням ПФУ в Харківській області винесено Рішення у пенсійній справі № 80, яким Позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком через невідповідність зазначеної в її трудовій книжці дати народження паспортним даним.

Позивачка звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - трудової книжки. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.05.2023 у цивільній справі №760/9507/23 заяву про встановлення факту належності позивачці правовстановлюючого документа задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серія НОМЕР_1 , рішення суду набрало законної сили 26.06.2023.

У день отримання судового рішення Позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Чернівецькій області та 04.07.2023 винесено Рішення про відмову у призначенні пенсії у пенсійній справі № 80.

Відповідачем Рішенням зараховано до страхового стажу Позивачки лише 28 років 5 місяців (із необхідних для пенсії 30 років) та не зараховано до страхового стажу:

- період навчання с 01.09.1980 року у ТУ № 52 м. Лисичанська через ненадання диплому (цей період позивачем не оскаржується):

- період роботи на посаді продавця з 24.01.1988 року по 26.10.1993 року, оскільки в запис про звільнення печатка не читається (рекомендовано надати уточнюючу довідку).

На думку Позивачки, зарахування до страхового стажу період роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993 достатньо для визначення страхового стажу не менше 30 років та призначення пенсії за віком.

Позивачка вважає таке рішення протиправним та звернулась до суду за захистом своїх прав.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що розглянувши заяву позивача від 26.06.2023 про призначення пенсії 04.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за №80 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 28 років 5 місяців.

За документами, доданими до заяви до страхового стажу ОСОБА_1 . Головним управлінням не зараховано:

- період навчання з 01.09.1980, оскільки відсутня дата закінчення навчання;

- період роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993, оскільки в записі про звільнення печатка не читається.

Страховий стаж зараховано згідно даних наявних в Реєстрі застрахованих осіб.

Враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до Позивача.

Головним управлінням проведено розрахунок стажу Позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком не менше 30 років.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року після усунення недоліків провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заяву ОСОБА_1 про залучення в якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

07 квітня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення за №80 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, через невідповідність зазначеної в трудовій книжці позивача дати народження паспортним даним.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.05.2023 у цивільній справі № 760/9507/23 заяву ОСОБА_1 задоволено, встановлено юридичний факт, що трудова книжка НОМЕР_3 , видана 15 липня 1981 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 26.06.2023.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачем надано, зокрема, трудову книжку від 15.07.1981 серії НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №80 від 04.07.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 26.06.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

В обґрунтування відмови зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980, оскільки відсутня дата закінчення навчання. Необхідно надати сканкопію оригіналу диплому або довідку, оформлену належним чином, з зазначенням форми навчання; період роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993, оскільки в записі про звільнення печатка не читається. Необхідно надати довідку, оформлену належним чином.

Згідно з наданими документами страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 28 років 5 місяців, що не відповідає вимогам ст. 26 Закону № 1058.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

При цьому, статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХП).

Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , позивач у спірні періоди:

- 24.01.1988 прийнято продавцем до Лисичанського пром. ОАС в/п «Лисичанськвугілля»;

- 01.07.1989 переведена продавцем 3категорії;

- 26.10.1993 звільнено за ст. 38 КЗоТ за власним бажанням.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні періоду роботи позивача з 24.01.1988 по 26.10.1993 посилається на те, що у записі про звільнення не читається печатка.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача містять повну інформацію про роботу позивача у спірний період та характер виконуваних позивачем робіт, окрім того вказані записи виконані у відповідності до вимог законодавства, із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, та без будь-яких помилок або виправлень.

В період, в якому позивачу оформлялася трудова книжка НОМЕР_1 , діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі - Інструкція №162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із заявою про призначення пенсії звернувся 26.06.2023, тобто на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла необхідного віку 60 років, встановленого частиною першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, позивачка звернула до пенсійного органу вчасно, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, а тому набула право на призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 80 від 04.07.2023, страховий стаж позивача складає 28 років 5 місяців.

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини та висновки суду, щодо того, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню спірні періоди його роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993, які дають підстави для призначення позивачу пенсії за віком у відповідності до вимог частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення №80 від 04.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 26.06.2023, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №80 від 04.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ідентифікаційний код: 40329345, місцезнаходження: площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком відповідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 26.06.2023, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 24.01.1988 по 26.10.1993.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова