Справа № 160/23868/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 жовтня 2023 року Справа №160/23868/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №160/23868/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчих листах Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/23868/21 на правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в частині виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області різниці між виплаченою та нарахованою за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі№160/23868/21 пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року у розмірі 284380,40 грн.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про виплату їй недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , позивача по справі № 160/23868/21, проте Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у такій виплаті у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . На момент подачі даної заяви по справі заборгованість по виконанню рішення суду від 04 лютого 2022 року залишається несплаченою, а тому вказане рішення може бути виконано лише після вирішення питання щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити вимоги, викладені у заяві.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 року заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.10.2023 року о 10:30 год.

У судове засідання заявник та представник відповідача не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

03.10.2023 року на адресу суду від представника заявника на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути заяву без її участі.

Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи особливості розгляду справи, передбачені ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану заяву без участі заявника та представника відповідача.

За приписами ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на викладене та відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.

Так, за наслідками дослідження матеріалів справи, змісту заяви та додатків до неї, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року по справі №160/23868/21 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" від 19 липня 2021 року № 33/24-/С-3120, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01 грудня 2019 року провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області" від 19 липня 2021 року № 33/24-/С-3120, виданої відповідно до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення із виплатою різниці між належно нарахованою та фактично отриманою до сплати пенсії за період з 01 грудня 2019 року до моменту здійснення перерахунку пенсії;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищевказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 09.03.2022 року.

На виконання рішення суду в даній справі Дніпропетровським окружним адміністративним судом 15.03.2022 року позивачу було направлено виконавчі листи №160/23868/21, які останнім отримано 07.04.2022 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду та міститься в матеріалах даної справи.

13.02.2023 року позивач ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявною в матеріалах даної справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 27.02.2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що внесено актовий запис №140.

На момент подачі даної заяви по справі заборгованість по виконанню рішення суду від 04 лютого 2022 року залишається несплаченою, тому, вважаючи себе правонаступником померлого позивача по даній справі, заявниця звернулася до суду із цією заявою.

Відносини з приводу набуття спадкоємцями померлого пенсіонера права власності на кошти, котрі у якості пенсії не були отримані пенсіонером за життя, регламентовані низкою норм права як із кола публічного законодавства, так і з кола приватного (тобто цивільного) законодавства.

Положеннями частини 1 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною 1 статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми пенсійних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , та проживала разом з позивачем на день його смерті, що підтверджується копією паспорту померлого позивача серії НОМЕР_4 , виданим Дніпропетровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області 28.01.2000 року та копією паспорту заявниці (дружини померлого) серії НОМЕР_5 , виданим Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області 27.07.2007 року, а саме відповідними відмітками про їх реєстрацією за одним місцем: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на вищезазначені факти та обставини, у відповідності до ст. 1227 ЦК України та ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" заявниця набула право на отримання сум пенсії, нарахованих на виконання рішення суду, проте не виплачених за життя позивача.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону

Як передбачено ч.1 та 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положення ч. 5 ст.15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником (процесуальне правонаступництво) відбувається виключно за відповідним рішенням суду.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій територій України.

Згідно ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 4 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у зв`язку із тим, що в матеріалах даної справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження, однак дана справа станом на дату звернення заявника із цією заявою знаходиться на стадії виконання судового рішення, з урахуванням того, що позивачу було видано виконавчі листи по даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та вважає за необхідне замінити стягувача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) у виконавчих листах Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/23868/21 на правонаступника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №160/23868/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Замінити стягувача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) у виконавчих листах Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/23868/21 на правонаступника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог викладених у заяві відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна