Справа № 166/1168/23
Суддя: Сухоручко Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 166/1168/23
Провадження № 2-а/168/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Старовижівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

за участю: секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в смт. Стара Вижівка адміністративну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Колєсніка Богдана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шкуренко О.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №815750 від 07.08.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колєснік Б.В., подав до суду вказану позовну заяву, у якій просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №815750 від 07.08.2023 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення;

стягнути понесені позивачем судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 07.08.2023 року щодо ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 815750 від 07.08.2023 року.

Вказану постанову ОСОБА_1 було вручено одразу після її винесення, що підтверджується відповідним записом у ній в графі за № 9.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито керував 07.08.2023 року Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , в смт. Ратне по вул. Центральній з непристебнутим ременем безпеки руху, в чому поліцейський вбачає ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_1 категорично заперечує будь-які висунуті поліцейським звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він керував транспортним засобом з пристебнутим ременем пасивної безпеки, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 поліцейським зупинено не було взагалі.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Оскільки ж обставини, викладені в оскаржуваній постанові, позивачем наразі не визнаються й безумовно заперечуються, не зважаючи на відсутність таких заперечень на місці події, оскільки він цього правопорушення не вчиняв, автомобілем завжди керує з пристебнутим паском пасивної транспортний засіб під його керуванням поліцейські не зупиняли, вважає що у сторони відповідача взагалі відсутні будь-які докази протилежного з огляду на не зазначення у графі «7. До постанови додаються жодного посилання на докази та відомостей про технічний засіб, яким здійснювалась відео фіксація подій.

Звернув увагу також на порушення поліцейським вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліції» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, оскільки останнім не було здійснено безперервну відеофіксацію обставин складення адміністративних матеріалів.

З наявних у матеріалах справи № 166/1101/23 відеозаписів неможливо встановити сам факт вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Відеозаписами не зафіксовано Факт керування автомобілем позивачем з не пристебнутим ременем безпеки.

Вважає, що з долучених поліцейським доказів, а саме відеозаписів, повинно бути очевидним, що автомобіль перебуває в динамічному стані і що ним, відповідно, керує (приводить у рух) в цей час саме ОСОБА_1 , який при цьому не користується ременем пасивної безпеки.

Подальші висловлювання ОСОБА_1 про нібито згоду із фактом вчинення правопорушення не підтверджуються жодним доказом та були надані останнім виключно у зв`язку із страхом перед працівниками поліції, які повідомляли ОСОБА_1 про те, що автомобіль може бути вилучено.

З огляду на викладене вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною із грубим порушенням законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких доказів події правопорушень, а тому повинна бути скасована, а провадження у справі закрито.

Ухвалою судді від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

19.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Борисюк А., в якому зазначено, що факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на грудну бодікамеру серії № згідно наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018 р. Підійшовши до водія, поліцейський Шкуренко О.В. належним чином представився, пояснив суть порушення ПДР, причину та підставу зупинки, перевірки документів та попросив пред`явити документи на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Дослідивши відеозапис з нагрудної службової бодікамери № встановлено, що будь якого психолохічного та морального тиску відносно ОСОБА_1 під час оформлення та розгляду адміністративних матеріалів працівниками відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП не здійснювалося.

Відповідно до чинного законодавства, свідоцтво щодо технічного приладу, а саме, бодікамери що була застосована поліцейським не передбачений КУпАП та наказом МВС України №1026 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», а тому відсутність вказаного документу не впливає на суть предмету доказування.

Позивачу були роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 та ст. 307, 308 КУпАП, додатково, витяги цих статей надруковані в самій постанові, що підтверджуєтеся підписом позивача про ознайомлення в самій постанові БАД № 81-5750 від 07.08.2023 року.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

20.09.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, де він зазначає, що твердження відповідача у відзиві про те, що позивач повинен надати докази на підтвердження обґрунтування своє позиції прямо суперечать вимогам законодавства, зокрема ст. 251 КУпАП, ст. 77 КАС України, якими передбачено, що саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний збирати докази вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення. У відзиві відповідач зазначає про те, що «Підставою для винесення даної постанови стало те, що 07.08.2023 року близько 22 год. 24 хв. під час несення служби та наглядом за дорожнім рухом в смт. Ратне по вул. Центральній, патрульним екіпажем в складі поліцейського СРПП ВП № 2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Шкуренка Олександра Володимировича, було зупинено автомобіль, «MERCEDES-BENS Е-200», НОМЕР_1 , згідно п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», так як водій керував транспортним засобом без ременя безпеки. Після того коли працівники поліції під`їхали до транспортного засобу було виявлено, що даним транспортним засобом керував гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 . Під час паркування автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е-200», яким керував вище вказаний громадянин, було помітно, що водій вище вказаного транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки.»

Утім, незрозумілим є те. як працівник поліції міг помітити, що ОСОБА_1 непристебнутий ременем пасивної безпеки, перебуваючи у службовому автомобілі та під час його руху.

Як вбачається з долучених відповідачем відеозаписів, останніми не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Вважає, що з долучених поліцейським доказів, а саме відеозаписів, повинно бути очевидним, що автомобіль перебуває в динамічному стані і що ним, відповідно, керує (приводить у рух) в цей час саме ОСОБА_1 , який при цьому не користується ременем пасивної безпеки.

Крім того, варто зазначити, що автомобіль під керуванням позивача поліцейські не зупиняли взагалі.

ОСОБА_1 категорично заперечує будь-які висунуті поліцейським звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він керував транспортним засобом з пристебнутим ременем пасивної безпеки.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що «Позивач отримав копію постанови та квитанцію про сплату штрафу до постанови серії БАД № 815750. Додавши в постанові БАД №815750 письмове пояснення зі згодою по факту скоєння адміністративного правопорушення, а саме, правилами користування засобами пасивної безпеки.»

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача вказує про те, що «фактичними даними, що підтверджували факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 121 КУпАП є відеозаписи з нагрудної камери № працівника поліції ВП№ 2 (сел. Ратне) Шкуренка О.В».

При цьому, як видно з постанови, наявної у матеріалах справи, поліцейський не зазначив жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як і не навів у оскаржуваній постанові відомостей про технічний засіб відеофіксації, яка б дозволяла його ідентифікувати (відсутні марка, модель), хоча така фіксація мала місце, утім вона не дозволяє ідентифікувати відповідний пристрій при тому, що сторона позивача ставить під обґрунтований сумнів долучені відповідачем відеозаписи (графа «7. До постанови додаються» порожня).

Також відповідач стверджує, що ним в повній мірі дотримано вимоги статті 283 КУпАП, «оскільки в ній містяться точні дані, стосовно дати розгляду адміністративної справи».

Разом із тим вважає за необхідне наголосити, що оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За наслідками розгляду справи ухвалити рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. У поданій відповіді на відзив представник позивача просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив розглядати справу за відсутності представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шкуренком О.В. серії БАД №815750 від 07.08.2023 року накладено на ОСОБА_1 штраф за ч. 5 ст. 121 КУпАП в розмірі 510 грн за те, що «07.08.2023 року о 22 год. 24 хв. в смт. Ратне по вул. Центральна керував 07.08.2023 року Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 з не пристебнутим ременем безпеки руху, чим порушив п.п. 2.3 В Правил дорожнього руху (а.с. 15).

Відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами .

В пункті 2.3 «в» ПДРУкраїни вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Із змісту вказаних норм слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до ст.77КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду жодних доказів якими підтверджувались обставини щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Наданий відповідачем відеозапис із нагрудного знака поліцейського не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки не фіксує факт керування позивачем транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки. Із вказаного відеозапису видно, що машина стоїть припаркована, рух не здійснювала, до припаркованого автомобіля під`їхали працівники поліції.

Суд звертає увагу на те, що на відео не зафіксовано момент керування транспортним засобом або будь-яке його переміщення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Отже, суд вважає, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Це свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого цією статтею.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки у судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, тому постанова серії БАД №815750 від 07.08.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту прав не передбачений ч. 3 ст. 286 КАС України.

Що стосується розподілу судових витрат, то, відповідно до ст.139 КАС, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 536,80 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь останнього так як саме суд, згідно ч. 1 ст. 143 КАСУ, вирішує питання щодо судових витрат у рішенні.

Згідно з квитанцією від 24.08.2023 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, ст. 2, 9, 77, 90 КАС України, ст. 7, 9, 121, 251, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача адвоката Колєсніка Богдана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шкуренко О.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №815750 від 07.08.2023 року задовольнити частково.

Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шкуренко О.В. серії БАД № 815750 від 07.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко