Справа № 400/3880/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3880/23

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

повний текст судового рішення

складено 13.06.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області), з вимогами визнати протиправною відмову відповідача у призначені пенсії за віком із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5 відсотка з 14.05.2020 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5 відсотка з 14.05.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 04.11.2010 р. їй була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788- XII. По досягненню пенсійного віку, 14.05.2020 позивачці була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV. Однак, при призначенні пенсії відповідач не нарахував підвищення розміру пенсії за віком на 22.5% відповідно до вимог ч.3 ст.29 цього Закону, що на думку позивачки є протиправним.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю передбачених нормами чинного законодавства підстав для задоволення позову.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5 відсотка з 14.05.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із включенням до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ «По загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5 відсотка з 14.05.2020 року.

Стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем ГУ ПФУ в Миколаївській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з 04.11.2010р. позивачці призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення №1788. З 14.05.2020р., позивачку ОСОБА_1 переведено на пенсію за вислугу років відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058. За вказаного, апелянт вважає, що позивачка реалізувала право виходу на пенсію у 2010 році, оформивши пенсію за вислугу років, відтак переведення на пенсію не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком. Крім того, з урахуванням статті 26 Закону № 1058, право на пенсію за віком у позивача виникає після досягнення віку 59 років 6 місяців, тому отримання позивачем з 14.05.2020 (при досягненні віку 59 років 6 місяців) пенсії за віком не може вважатись більш пізнім виходом на пенсію. Відтак, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що частиною 3 статті 26 Закону №1058 встановлено умову, відповідно до якої підвищення розміру пенсії встановлюється лише у разі призначення пенсії з більш пізнього віку, а також після досягнення 59 років 6 місяців.

Від представника позивача 26.07.2023р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначаючи про хибність доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні скарги та залишити без змін судове рішення наголошуючи на тому, що позивачка, з огляду на призначення пенсії по досягненню 59 років 6 місяців при необхідних 55 роках, набула право на підвищення пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч.3 ст.26 Закону №1058.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянути без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.11.2010 р. позивачці була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788- XII.

По досягненню пенсійного віку, 14.05.2020 позивачці була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV. Однак, при призначенні пенсії їй не було нараховане підвищення розміру пенсії за віком на 22.5% відповідно до вимог частини третьої статті 29 цього Закону.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням 22,5% . Відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність підстав для такого перерахунку.

Не погодившись з такою відмовою, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій у спірних правовідносинах, що є підставою для задоволення позову, адже проаналізувавши матеріали справи, встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції встановив, що пенсія ОСОБА_1 призначена по досягненню 59 років 6 місяців, при необхідних 55 роках, відтак вважав, що остання набула право на підвищення розміру пенсії на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону №1058-IV.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші, зокрема жінки 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення за призначенням пенсії за віком 14.05.2020р., позивачці виповнилося 59 років 6 місяців, а тому нею було реалізовано право на призначення пенсії.

Колегія суддів враховує, що в силу приписів ч.3 ст.29 Закону №1058, жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що для підвищення пенсії на підставі ст.29 Закону № 1058 обов`язковою є сукупність наступних умов: жінка народилися у період по 31 грудня 1961 року; жінка реалізувала право на призначення пенсії у період починаючи з 55 років до досягнення нею 60-річного віку; відсутність попереднього призначення пенсії.

Отже законодавець пов`язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону України №1058-IV з часом виходу на пенсію за віком та умовою неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, ОСОБА_1 , як така, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла права на пенсію за віком за Законом № 1058 у період починаючи з 55 років до досягнення нею 60-річного віку, у зв`язку із чим має право на отримання підвищення, встановленого ч. 3 ст. 29 Закону № 1058 в розмірі 22,5 %, за 4,5 роки більш пізнього виходу на пенсію.

Доводи апелянта судова колегія оцінює критично, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів, дослідивши інформацію яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановила, що на розгляді в Миколаївському окружному адміністративному суді перебувала справа №400/1612/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області, про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо застосування показника середньої заробітної плати з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки при обчисленні пенсії за віком позивачки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 14.05.2020 року.

Під час розгляду справи №400/1612/23 Миколаївський окружний адміністративний суд встановив, що ОСОБА_1 з 2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка звернулася вперше. При цьому, суд виснував, що позивачці було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

За вказаного, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване судове рішення у цій справі ґрунтовно врахував, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 р. по справі №400/1612/23 встановлено факт призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в перший раз з 14.05.2020 року.

Підсумовуючи усе вищевикладене у сукупності, з огляду на те, що пенсія ОСОБА_1 призначена по досягненню 59 років 6 місяців, при необхідних 55 роках, судова колегія вважає вірним висновок суд першої інстанції про те, що остання набула право на підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог ч.3 ст. 29 Закону №1058-IV.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ПФУ в Миколаївській області задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі № 400/3880/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян