Справа № 200/5344/23
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

02 жовтня 2023 року Справа №200/5344/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості з пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», в якому позивач просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2018 по 31.12.2019 року.

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2019 року у сумі 76813,37 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 у справі № 200/10122/19-а, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії та здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати, починаючи з 01 червня 2018 року. На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було відновлено виплату пенсії проте сума пенсії 76813,37 грн. за період з 01.06.2018 по 31.12.2019, була нарахована але не виплачена.

Ознайомившись із позовною заявою, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку у відповідача.

Згідно відомостей з КП « Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року у справі № 200/10122/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено. Визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області що припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 починаючи з 01 червня 2018 року. Зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії та здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати, починаючи з 01 червня 2018 року.

Судове рішення набрало законної сили 28.11.2019.

30.01.2020 року Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи по справі № 200/10122/19-а.

Як встановлено судом, відповідач не в повному обсязі виконав вказане судове рішення, а саме не виплатив заборгованість з пенсії з 01.06.2018 по 31.12.2019 року у сумі 76813,37 гривень. Вказана обставина підтверджується листом від 30.07.2023 року №0500-0202-8/64762 та від 16.08.2023 року №0500-0202-8/69913,

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не виплатило йому призначену та нараховану пенсію за період з 01.06.2018 по 31.12.2019 року, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами ст. ст. 382, 383 КАС передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що однією із фактичних підставою для звернення до суду із даним позовом стала незгода позивача із невиконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року у справі № 200/10122/19-а.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення заборгованості з виплати пенсії - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року у справі № 200/10122/19-а.

Отже, в даному випадку позовні вимоги у справі №200/5344/23 та у справі № 200/10122/19-а за своєю суттю є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат. Перегляд справи за цих умов та за наявності зазначених судових рішень, якими цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості з пенсії,-.

Керуючись статтями 2, 5, 170, 248, 256, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі №200/5344/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості з пенсії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Є.В. Череповський