Справа № 127/23755/23
Суддя: Дернова В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/188/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дернової В.В.,

секретаря судових засідань Тронт М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області, Управління ДМС України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області, Управління ДМС України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і просив визнати протиправним та скасувати рішення Відділу № 3 УДМС у Вінницькій області № 7 від 27.07.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову Відділу № 3 УДМС у Вінницькій області від 27.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення на громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що він не мав наміру порушувати міграційне законодавство України, бажав вчасно здійснити обмін посвідки на тимчасове проживання, однак не мав змоги це зробити з об`єктивних причин, фактично проживає в Україні близько 30 років, з 2017 року перебуває у шлюбі з громадянкою України, засуджує збройну агресію РФ проти України, не бажає повертатися до країни свого громадянства, з якою його пов`язує лише це громадянство, та навіть не має, куди туди повернутися, а також є особою похилого віку (78 років) та має незадовільний стан здоров`я, який відповідає інвалідності І групи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чернілевська Р.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів - Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області, Управління ДМС України у Вінницькій області Заїка О.В. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві від 22.08.2023 року № 0501.9-5711/0501.9-23 (а.с. 29-32).

Вислухавши пояснення учасників справи, показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 (дружина позивача) та ОСОБА_3 (працівник УДМС у Вінницькій області), дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що відповідно до паспорту 66 № 1630403 від 30.06.2021 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином РФ (а.с. 9).

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.01.2017 року (а.с. 10).

ОСОБА_4 02.11.2021 року було видано Посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 строком дії до 01.11.2022 року (а.с. 37).

27.07.2023 року УДМС України у Вінницькій області (Відділ № 3 у м. Вінниці) був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 203 ч. 1 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживає на території України по недійсних документах понад встановлений термін перебування, оскільки не подав документи для обміну посвідки на тимчасове проживання й після закінчення терміну її дії, в семиденний строк, не виїхав за межі України, чим порушив п. 3 ст. 3, п. 3 ст. 9 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 67 постанови Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 року «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання»; постановою УДМС України у Вінницькій області (Відділ № 3 у м. Вінниці) від 27.07.2023 року на ОСОБА_1 було накладено стягнення за ст. 203 ч. 1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.; штраф було добровільно сплачено ОСОБА_1 (а.с. 40-42 ).

27.07.2023 року УДМС України у Вінницькій області (Відділ № 3 у м. Вінниці) було прийняте рішення № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його залишити територію України не пізніше 24.08.2023 року (а.с. 43-44).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, перебування в Україні визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також міжнародними договорами.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України передбачені ст. 288 КАС України.

Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 322 (далі Порядок) не передбачено продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання; відповідно до пункту 19 Порядку у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» було зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 року № 1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» було установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором; у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором ; зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на: осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6, 9 та 10 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію»; осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені частинами четвертою, п`ятнадцятою, шістнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», або інші передбачені цією статтею підстави за умови підтримки їх заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання письмовим клопотанням центрального органу виконавчої влади, до повноваження якого належить сфера діяльності таких осіб; особи, зазначені в абзаці третьому пункту 2 цієї постанови, повинні протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24 лютого 2022 р. до дня набрання чинності цією постановою.

Позивач ОСОБА_1 належить до осіб, які відповідно до вказаної постанови мали право звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання; постанова набрала чинності 09.11.2022 року; строк звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 настав у період з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності цією постановою; строк звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання тривав до 09.12.2022 року.

Однак, ОСОБА_1 у період з 09.11.2022 року до 09.12.2022 року за обміном посвідки на тимчасове проживання не звернувся (посилання на неможливість такого звернення у вказаний період у зв`язку із перебуванням його дружини ОСОБА_2 за межами України не підтверджується матеріалами справи). Крім того, матеріали справи не містять доказів звернень ОСОБА_1 за обміном посвідки на тимчасове проживання як до 09.11.2022 року, так і після 09.12.2022 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, а тому позовні вимоги у частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу № 3 УДМС у Вінницькій області від 27.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення на громадянина РФ ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Щодо Рішення Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27.07.2023 року відносно ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону; у рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення; рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Лексична конструкція вказаної статті «можуть бути» свідчить про наявність у суб`єкта владних повноважень - територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби дискреційних (тобто на власний розсуд) повноважень щодо прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, а тому рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27.07.2023 року відносно ОСОБА_1 перевіряється судом на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Так, на переконання суду суб`єктом владних повноважень не було враховані такі обставини.

По-перше, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є людиною похилого віку (78 років) та має незадовільний стан здоров`я, потребує стороннього догляду, стан відповідає інвалідності І групи, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 12.09.2023 року (а.с. 57).

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На переконання суду, рішення Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27.07.2023 року відносно ОСОБА_1 порушує принцип балансу між несприятливими наслідками для життя та здоров`я людини та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

По-друге, ОСОБА_1 з 2017 року перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.01.2017 року (а.с. 10).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 червня 1988 року по справі «Боррехаб проти Нідерландів», яке в силу положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, висвітлив правову позицію щодо захисту права на «сімейне життя» у випадку депортації іноземця з території держави-учасниці Конвенції.

Позиція Суду ґрунтувалася на тому, що відмова у видачі особі нової посвідки на проживання і подальша депортація із країни призведуть до розриву сімейних зав`язків; Суд прийшов до висновку, що в такому випадку має місце порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N005 (право на повагу до приватного і сімейного життя).

Так, відповідно до положень статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Боррехаб проти Нідерландів» від 21 червня 1988 року та у справі «Каплан та інші проти Норвегії» від 24 липня 2014 року, роз`єднання сім`ї без доведення таким заходом втручання досягнення мети - захисту національної, громадської безпеки, запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, навіть за умови дотримання вимоги законодавства, не відповідає вимогам частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

По-третє, ОСОБА_1 проживає в України з 2003 року, з 2017 року щорічно отримував посвідки на тимчасове проживання, характеризується виключно позитивно, що підтверджується довідкою-характеристикою Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.08.2023 року № 648, засуджує збройну агресію РФ проти України, його дії не суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, його примусове повернення до країни походження або третьої країни не є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

З огляду на викладене, незважаючи на дотримання суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства України та правомірність оскаржуваного рішення за формальними ознаками, Рішення Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27.07.2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає принципам правомірної адміністративної поведінки та порушує положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 3 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст. 72, 77, 78, 139, 288 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Рішення Відділу № 3 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27.07.2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати протиправним та скасувати.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя