Справа № 520/8653/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 р.Справа № 520/8653/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 12.05.23 року по справі № 520/8653/23

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними та незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О. В. щодо закінчення виконавчого провадження без виконання рішення суду та ухвалення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2023;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 від 24.03.2023 та поновити виконавче провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 71090465 від 24.03.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 357,87 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на правомірність своїх дій, відповідач наводить обставини справи, зазначені ним у відзиві на позовну заяву.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Позивач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державного виконавця Жданової О. В., перебувало виконавче провадження - номер за АСВП: 71090465 з примусового виконання виконавчого листа № 520/21003/21 від 19.01.2023, виданого Другим апеляційним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

20.02.2023, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копії відповідної постанови направлено рекомендованою кореспонденцією сторонам виконавчого провадження.

07.03.2023 державним виконавцем у зв`язку з невиконанням рішення суду, відповідно до ст. 63, 75 Законом України «Про виконавче провадження», на боржника накладено штраф в розмірі 5100,00 грн, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення.

07.03.2023 державний виконавець у зв`язку з невиконанням рішення суду, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», направив вимогу державного виконавця до уповноваженої особи ГУ ПФУ в Харківській області щодо надання письмових пояснень з наданням засвідчених копій документів, які підтверджують виконання зазначеного виконавчого документу.

21.03.2023 державний виконавець у зв`язку з невиконанням рішення суду, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», повторно направив вимогу державного виконавця до уповноваженої особи ГУ ПФУ в Харківській області щодо надання письмових пояснень, з наданням засвідчених копій документів, які підтверджують виконання зазначеного виконавчого документу.

23.03.2023 до відповідача надійшов лист від 27.02.2023 за вих. № 2000-0302-8/25010 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким повідомлено: «На виконання рішення Другого апеляційного суду адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21 Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення, та винесено рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.09.2022 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. п 2. п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Одночасно повідомлено, що в результаті розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 30.01.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2023».

24.03.2023 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, уважаючи, що боржником судове рішення суду фактично виконано в повному обсязі, згідно з виконавчим документом, відповідачем винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись із постановою про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 71090465, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 від 24.03.2023, суд першої інстанції, виходячи з того, що висновок відповідача про виконання ГУ ПФУ в Харківській області постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21 не є повним та об`єктивним, таким, що зроблений без належного дослідження виконавцем усіх обставин та доказів виконання вказаного судового рішення, дійшов висновку, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 з виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Приписами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено застосування виконавцем до боржника заходів впливу за невиконання судового рішення шляхом накладення штрафу.

Отже приписами вказаних норм встановлено обов`язок виконавця щодо здійснення заходів примусового виконання судового рішення, що здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Тобто судове рішення є виконаним з моменту вчинення боржником дій у спосіб та в порядку, які встановлені у виконавчому документі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

20.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71090465 з примусового виконання зазначеного судового рішення.

24.03.2023 державним виконавцем винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження № 71090465.

В якості підстави для закінчення виконавчого провадження зазначено п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначає відповідач, підставою для висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом слугував лист від 27.02.2023 за вих. № 2000-0302-8/25010 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, згідно з яким рішенням пенсійного органу від 23.09.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.п 2. п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 30.01.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2023.

Проте з копії листа ГУ ПФУ в Харківській області від 27.02.2023 за вих. № 2000-0302-8/25010, направленого на адресу відповідача, який став підставою для висновку щодо фактичного виконання рішення суду в повному обсязі, вбачається, що вказаний лист не містив додатків, зокрема, до нього не долучено копії рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову в призначенні пенсії від 23.09.2022.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірної постанови про закінчення виконавчого провадження виходив виключно з повідомлених боржником даних у листі та не дослідив рішення ГУПФУ в Харківській області, фактичних підстав його прийняття та не встановив, чи враховано у такому рішенні висновки постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21, викладені у мотивувальній частині.

Вказане свідчить про те, що відповідачем не здійснено належної перевірки фактичного виконання судового рішення в повному обсязі.

Отже відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, зробивши висновок про фактичне виконання рішення боржником в повному обсязі без фактичної перевірки такого виконання, що потягло за собою прийняття протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, який є позивачем у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок відповідача про виконання ГУ ПФУ в Харківській області постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21 не є повним та об`єктивним, таким, що зроблений без належного дослідження виконавцем усіх обставин та доказів виконання вказаного судового рішення, а тому, оскільки у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження ВП № 71090465 з виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 520/21003/21, постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №71090465 від 24.03.2023 є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Розподіл судових витрат судом першої інстанції здійснено з урахуванням приписів статті 139 КАС України та стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 357,87 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

В цій частині рішення суду першої інстанції ані позивачем, ані відповідачем в апеляційному порядку не оскаржується.

Разом з цим стосовно розгляду судом першої інстанції справи в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами частин другої та третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Главою 11 КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема параграфом 2 глави 11 КАС України розгляд окремих категорій термінових справ.

Так, ч. 4 ст. 287 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Тобто справи з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця розглядаються у загальному позовному провадженні, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України.

Верховним Судом у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 640/11869/20 сформульовано правовий висновок, за яким: «особливостями розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є: суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (стаття 258 КАС України); підготовче засідання не проводиться (частина третя статті 262 КАС України); перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина четверта статті 262 КАС України); суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частини п`ята та шоста статті 262 КАС України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України); при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення; судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 КАС України).

При цьому важливо врахувати, що учасники справи, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, зазнають таких обмежень: скорочений строк на подачі заяву про відвід (стаття 39 КАС України); обмежене право позивача змінити предмет або підставу позову (стаття 47 КАС України); скорочений строк вступу у справу третіх осіб (стаття 49 КАС України); скорочений строк подачі заяви про виклик свідків (стаття 92 КАС України); скорочений строк направлення позивачем третім особам копії позовної заяви (стаття 171 КАС України); обмежене право на об`єднання справ в одне провадження (стаття 172 КАС України); скорочений строк складення судом повного тексту рішення (стаття 243 КАС України); скорочений строк розгляду справи (стаття 258 КАС України); не проводяться судові дебати (стаття 262 КАС України); не проводиться підготовче судове засідання (стаття 262 КАС України)».

За наслідками перегляду цієї справи колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, зазначені особливості не врахував.

Отже судом першої інстанції не дотримано норми процесуального права в частині належного з`ясування та оцінки судом першої інстанції обставин та умов щодо розгляду справи у загальному позовному провадженні, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 по справі № 520/8653/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 71090465 від 24.03.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) грн 87 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк