Справа № 520/4493/22
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 520/4493/22

провадження № К/990/32483/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

26 вересня 2023 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржник зазначає про застосування судом апеляційної інстанції положень статті 49-2 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 травня 2020 року у справі №316/969/16-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №758/964/18, від 16 січня 2018 року у справі №761/3694/15-ц, від 29 квітня 2021 року у справі № 823/138/16, від 13 лютого 2019 року у справі №756/6746/16-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі №756/10674/19, від 19 лютого 2021 року у справі №456/2212/19, від 17 лютого 2021 року у справі №280/89/18, від 20 грудня 2019 року у справі №591/3053/16-а.

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так, судами у цій справі установлено, що позивач проходила публічну службу на посаді начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.

У зв`язку із реорганізацією Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, припиненням його діяльності та скороченням посади державної служби, яку займала позивач, головою комісії з припинення діяльності Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради щодо позивача складено попередження про наступне вивільнення і запропоновано посаду інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №4 Інспекції з паркування Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради. Проте згоду на призначення на запропоновану посаду позивач не надала

Розпорядженням Харківського міського голови від 31 січня 2022 року №114/2к "Про звільнення з займаної посади" звільнено з займаної посади ОСОБА_1 - начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради 02 лютого 2022 року у зв`язку зі змінами в організації праці згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.

У касаційній скарзі її автор зазначає, з-поміж іншого, про неврахування судом апеляційної інстанції, що відповідачем відповідно до положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України не запропоновано їй усіх наявних рівнозначних посад.

Втім, як установлено судом апеляційної інстанції, на момент повідомлення про майбутнє вивільнення серед підходящих позивачу посад вакантною була лише запропонована їй посада інспектора з паркування сектору інспекційної роботи №4 Інспекції з паркування Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради. На час вручення повідомлення на всі інші вакантні посади були прийняті інші працівники. Доводів щодо дотримання відповідачем вимог статті 42 КЗпП України стосовно проведення порівняльного аналізу її кандидатури на предмет визначення переважного права на залишення на роботі позивач не наводила.

Суд зазначає, що формальне посилання на постанови Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначає який саме висновок суду апеляційної інстанції суперечить позиції Верховного Суду, викладений у перерахованих нею постановах.

Разом з цим суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі №520/4493/22 за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя М. І. Смокович