Справа № 640/10622/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Чорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року (розглянута у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції містобудування України, Кабінету Міністрів України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство розвитку громад та територій України, про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної інспекції містобудування України (далі - відповідач 1, ДІМ), Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 2), Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі - відповідач 3, ДІАМ), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 березня 2021 року №187-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної інспекції містобудування України»;

визнати протиправним та скасувати наказ ДІМ №14-ОС від 23.03.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », зі змінами від 31.03.2021 року;

поновити позивача на посаді Голови ДІАМ або рівнозначній посаді в ДІАМ ();

стягнути з ДІАМ на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 236 839, 20 гривень.

Підстави позову: неправомірність звільнення позивача із займаної посади Голови ДІМ, оскільки має місце реорганізація, а не ліквідація установи, в якій працював позивач; робото давцем не було запропоновано іншої рівнозначної посади; звільнення з посади відбулось не уповноваженою на те особою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

18 липня 2023 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) про процесуальне правонаступництво, а саме Міністерство розвитку громад та територій України замінити на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) як відокремлений підрозділ ДПС.

Необхідність здійснення заміни відповідача у справі обґрунтоване припиненням діяльності органів Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Надаючи правову оцінку заяві Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) про заміну третьої особи у справі на її правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2022 р. №1343 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» (наявна у вільному доступі за посиланням https:///zakon.rada.gov.ua/laws/show/1343-2022-%D0%BF#Text) перейменовано Міністерство інфраструктури на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури (пункт 1) (далі - Мінінфраструктури). Реорганізовано Міністерство розвитку громад та територій шляхом приєднання до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури (пункт 2).

Установлено, що Міністерство розвитку громад та територій, що припиняється згідно з цією постановою, продовжує виконувати функції та повноваження у визначених сферах до завершення здійснення заходів з приєднання до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури, якому передаються функції та повноваження Міністерства розвитку громад та території. Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства розвитку громад та територій, що реорганізується (пункт 3).

Відповідно до пунктів 3,4 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання діяльності центральних органів виконавчої влади» від 17 грудня 2022 р. № 1400, яка набрала чинності 20 грудня 2022 р., з 19 лютого 2023 року втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Міністерство розвитку громад та територій України» від 30 квітня 2014 р. № 197 (із змінами) (наявна у вільному доступі за посиланням https:///zakon.rada.gov.ua/laws/show/1400-2022-%D0%BF#top).

Листок комісії з проведення реорганізації Міністерства розвитку громад та територій Україно від 21 лютого 2023 р. № 7/6.2/1067-23 повідомлено про припинення виконання функцій та повноважень Міністерства розвитку громад та територій України у визначених сферах.

Отже, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво від ліквідованих до новостворених органів, що є підставою для заміни сторони у справі в порядку ст. 52 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

Відповідно до ч.3 ст.44 КАС України, учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відтак, Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури) підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подану заяву та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Міністерства розвитку громад та територій України на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 02.12.2020 №1508 і №1509 ОСОБА_2 було призначено на посаду першого заступника Голови ДІМ та, у зв`язку із відстороненням Голови ДІМ ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою покладено тимчасово виконання повноважень Голови ДІМ.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю» ліквідовано ДІМ та утворено ліквідаційну комісію та затверджено головою ОСОБА_2 .

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.03.2021 №187-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної інспекції містобудування України» позивача було звільнено з посади Голови ДІМ у зв`язку з ліквідацією ДІМ (п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»).

На підставі даного розпорядження Голова комісії з ліквідації ДІМ ОСОБА_2 видав наказ №14-ОС від 23.03.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

Так, згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. № 1074 (далі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок нікого злиття: у тазі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, уз порених в наслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореною органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VIII (надалі - Закон №889) визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Як встановлено судом, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю» ліквідовано ДІМ та утворено ліквідаційну комісію.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю», серед іншого:

- утворено ДІАМ як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду;

- затверджено Положення про ДІАМ, що додається;

- установлено, що забезпечення діяльності ДІАМ та заходи, пов`язані з ліквідацією Державної архітектурно-будівельної інспекції, у 2021 р. здійснюються в межах видатків, передбачених ДІМ та Державній сервісній службі містобудування;

- визначено ДІАМ суб`єктом управління індивідуально визначеного майна ДІМ та Державної сервісної служби містобудування, Державної архітектурно - будівельної інспекції, які ліквідовуються.

20.05.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію ДІАМ, а 19.08.2021 - запис про припинення ДІМ.

Колегія суддів зазначає, що ні постанова Кабінету Міністрів України, а ні Положення про ДІАМ не визначають правонаступництва нею прав та обов`язків ДІМ.

Відповідно до часини 4 стані 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюються шляхом утворення нового органу владу або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади.

У відповідності до наведеної норми права згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 березні 2020 р. №219 (далі - Постанова КМУ №219) «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» постановлено утворити ДІМУ як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.

Відповідно до частини 8 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади.

Водночас, у постанові КМУ №219 відсутні положення про те, що повноваження та функції Державної архітектурно - будівельної інспекції передаються до Державної сервісної служби містобудування України.

Крім того, як свідчить зміст розділу «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ДІМУ не є правонаступником юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що ДІМУ утворена шляхом утворення як нового органу влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не є юридичних осіб публічного або приватного права.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Порядку №1074 орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

У свою чергу, відповідно до абзацу 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 р. № 218 «Про ліквідацію Державної архітектурно - будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» постановлено установити що Державна архітектурно - будівельна інспекція продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення здійснення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування.

Наведена норма вказує на те, що до завершення здійснення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудуванню України вести мову про перехід до неї повноважень та функцій, які закріплені у Положенні про Державну сервісну службу містобудування України, безпідставно, оскільки у ній йдеться лише про здійснення повноважень та функцій ДАБІ України

Відповідно до пункту 13 Порядку №1074 акт КМУ про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій.

Поряд з цим матеріали справи не містять доказів прийняття акту (постанови чи розпорядження) КМУ відповідно до якого встановлено факт можливості забезпечення здійснення ДССМ та ДІМ повноважень та виконання функцій ДАБІ України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в подальшому, відповідно до пункту 3 постанови КМУ №1340 постановлено ліквідувати ДІМУ.

При прийнятті постанови КМУ №1340, як і у випадку з ДАБІ України, не приймалось рішення про передачу повноважень та функцій ДІМУ до іншого центрального органу виконавчої влади, оскільки, остання їх не набула.

Водночас, відповідно до пункту 1 постанови КМУ №1340 постановлено утворити ДІАМ України яку центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується КМУ через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із посиланням відповідача, а саме на те, що ДІАМ утворена шляхом утворення нового органу влади, а згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ні постанова Кабінету Міністрів України, а ні Положення про ДІАМ не визначають правонаступництва нею прав та обов`язків ДІМ.

Посилання заявника на обставини управління ДІАМ індивідуально визначеним майном ДІМ не свідчать про наявність факту правонаступництва, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивача з публічної служби і не стосуються майна ДІМ.

Аналогічність (ідентичність) окремих функцій та завдань новоствореного центрального органу виконавчої влади і припиненого не є підставою для висновку про правонаступництво сфері.

Враховуючи ліквідацію ДІАМ, звільнення позивача з підстав, передбачених п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону №889, є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 08.09.2021 року у справі №П/811/1095/15.

Щодо посилання позивача позивача про недотримання процедури прийняття оскаржуваного розпорядження, передбаченої Порядком № 298, колегія суддів відхиляє та зазначає насступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено що Прем`єр міністр України спрямовує, координує та контролює діяльність членів Кабінету Міністрів України, керівників інших центральних органів виконавчої влади, Ради мін стрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, дає з цією метою доручення, обов`язкові до виконання зазначеними органами та посадовими особами.

Згідно з п. 7 розділу 5 витягу з протоколу засідання Кабінету Міністрів України від 13.01.2021 № 3 (т. 1, а.с. 63) відповідно до ст. 87 Закону міністрам було доручено вносити до Кабінету Міністрів України в установленому порядку пропозиції щодо звільнення державних службовців, які обіймають посади категорії «А», на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої зазначеної статті з урахуванням визначеного законом строку попередження про наступне звільнення.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України або міністра, який спрямовує та координує діяльність такого органу.

Отже, законодавцем передбачено, що ініціювання питання щодо звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади може здійснюватись або Прем`єр-міністром України або міністром, який спрямовує та координує діяльність такого органу.

З огляду на вказане, у суду відсутні підстави вважати що пропозиція, внесена Міністром розвитку громад та територій України О.Чернишовим про звільнення позивача з посади, не могла розглядатись Урядом, за відсутності відповідного подання Прем`єр-міністра України.

Оцінюючи правомірність прийняття наказів ДІМ від 23 березня 2021 року № 14-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 31 березня 2021 року № 18-ОС «Про внесення змін до наказу ДІМ від 23.03.2021 № 14-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », колегія суддів зазначає наступне, що вказані рішення прийняті на підставі оспорюваного розпорядження.

Звільненню позивача передувало відповідно до ч. З ст. 87 Закону №889 попередження про наступне звільнення від 11.02.2021 (т. 1, а.с. 68).

На підставі п. 15 Порядку розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №298, та ст. 87 Закону №889 головою комісії з ліквідації ДІМ ОСОБА_2 23.03.2021 видано наказ ДІМ № 14-ОС, яким:

оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.03.2021 №187 про звіль нення ОСОБА_1 з посади Голови ДІМ;

визначено дату припинення роботи ОСОБА_1 на посаді Голови ДІМ 23.03.2021;

наказано виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.

З огляду на перебування позивача на лікуванні листом ДІМ від 23.03.2021 №599/101/13- 21 на його поштову адресу направлено копію спірного наказу і повідомлення про необхідність прибуття та отримання трудової книжки.

На підставі листка непрацездатності серії АДЯ№ 111109, виданим комунальним некомерційним підприємством «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської міської ради Київської області та згідно з ч. 5 ст. 87 Закону №889 заступником голови комісії з ліквідації Яцурою А.Л. видано наказ ДІМ від 31.03.2021 №18-ОС про внесення змін до наказу ДІМ від 23.03.2021 №14-ОС, зокрема:

дату припинення роботи ОСОБА_1 змінено із 23 березня на 31 березня;

змінено кількість днів невикористаної відпустки, за які слід виплатити компенсацію;

доручено фінансовому управлінню здійснити повний розрахунок із ОСОБА_1 протягом семи днів з дня його звільнення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що накази ДІМ від 23.03.2021 № 14-ОС та від 31.03.2021 №18-ОС прийняті у межах повноважень, на підставі норм Конституції та законів України та у спосіб, визначений вимогами чинного законодавства.

Також відхиляє доводи позивача про те, що йому мали запропонувати іншу роботу, оскільки його звільнено із займаної посади на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону №889.

Інших суттєвих і аргументованих доводів та доказів порушення відповідачами вимог законодавства і прав позивача при винесенні оскаржуваних рішень позивачем не надано, а судом таких не встановлено.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що позивач обіймав посаду Голови ДАБІ України, яка була ліквідована та створено нові органи державної влади, а саме ДССМ та ДІМ.

В подальшому ОСОБА_1 призначено Головою ДІМ.

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивача звільнено у зв`язку із ліквідацією ДІМ, яку було об`єднано з ДССС та в подальшому створено новий орган центральної виконавчої влади ДІАМ.

Також, колегія суддів зазначає, що на заміщення вакантної посади Голови ДІАМ було оголошено конкурс, та вказує, що позивачем заяви на зазначений вище конкур подано не було.

Як встановлено з пояснень відповідач, та з чим погоджується колегія суддів, повноваження ДІАМ ширші ніж ДІМ, оскільки об`єднують в собі два органи виконавчої влади.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку про необґрунтованість позову і відсутність для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 02 жовтня 2023 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль