Справа № 380/15741/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 рокусправа № 380/15741/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 01 липня 2022 р. (рішення (о/р №12)) відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо надання мені відмови щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12. 2015 р., виданого на підставі поданої мною заяви від 29.06.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) призначити з 29.06.2022 р. - ОСОБА_1 пенсію державного службовця, яку виплачувати в подальшому, обчисливши її на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 р № 3723- XII «Про державну службу» із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (від 29.06.2022 р. № 32-вих-41850)) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)(від 29.06.2022 р. № 32-ВИХ-42121)) виданих Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) здійснити перерахунок та виплату недоотриманих пенсійних виплат з 29.06.2022.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29.06.2022 року звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Однак у відповідь отримала рішення про відмову від 01.07.2022 року №12, мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулась до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Від представника відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що у позивача відсутнє право на пенсію згідно з нормами Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки немає необхідного стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Зазначив, що з 04.07.2001 року (з дня набрання чинності Закону України від 07.06.2001 року №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування») дія Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Між тим, вказали, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади посадам, визначеним ст.25 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Враховуючи, що в період роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймала посади, за якими після 04.07.2001 року присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця, відтак, на їх думку, відсутні підстави для переведення позивача з пенсії по віку на пенсію державного службовця. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 17.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 31.08.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 29.09.2023 відмолено в задоволенні клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження у справі.

Відповідач 2 правом на подання відзиву, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 14.06.2012 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», одержує пенсію по віку, як мати інваліда дитинства та працює на посаді начальника юридичного відділу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Згідно із записами у трудовій книжці від 28.12.1979 р. ( НОМЕР_1 ) стаж, на посадах в органах місцевого самоврядування позивача, станом на 01 травня 2016 року становить:

17.05.1993 р. - прийняття на посаду секретаря комісії в справах неповнолітніх 2 категорії районної адміністрації Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова;

01.03.1994 р. згідно ст.26 Закону України «Про державну службу» присвоєно 14 ранг державного службовця та віднесено до 6- ої категорії з переведенням на посаду спеціаліста 1-ої категорії;

07.04.1994 р. - відповідно до Закону України «Про державну службу» прийнята присяга державного службовця;

09.01.1995 р. - звільнена з посади секретаря комісії в справах неповнолітніх по переводу у Залізничну районну адміністрацію згідно п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України;

10.01.1995 р. - прийнята на посаду юрисконсульта І категорії юридичного відділу Залізничної районної адміністрації по переводу з Личаківської районної адміністрації (п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України);

30.12.1998 р. - присвоєно 13 ранг державного службовця;

27.12.1999 р. - призначена завідувачем юридичного відділу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та присвоєно 12 ранг державного службовця. Відповідно до розпорядження Львівського міського голови від 26.07. 2001 р. №301-к прийняла присягу посадових осіб місцевого самоврядування;

01.12.2001 р. - присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (ст.15 «Про службу в органах місцевого самоврядування»). Відповідно до розпорядження Львівського міського голови від 05.03.2003 №082-к та розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.03.2003 р. №22-к з 01.01.2003 р. посада віднесена до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

04.01.2007 р. - переведена на посаду начальника юридичного відділу у зв`язку з реорганізацією структури виконавчих органів Львівської міської ради.

29 червня 2022 року позивачем було подано заяву до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII «Про державну службу».

01 липня 2022 року позивач одержала рішення (о/р №12) відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», оскільки стажу державної служби недостатньо для вищезазначеного перерахунку. Даний висновок випливав із записів у трудовій книжці від 28.12.1979 р. ( НОМЕР_1 ), згідно з якою стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України становить 07 років 03 місяців 19 днів.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду щодо відмови у переводі з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон № №889-VIII).

Вирішуючи спір суд керується таким.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до п.10 вищевказаного Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

А, відтак, суд вважає, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26.06.2018 року у справі №735/939/17 та від 19.03.2019 року у справі №357/1457/17.

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивач досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ мала понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та мала необхідний страховий стаж, суд приходить висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач 1 протиправно відмовив позивачу в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Тому, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 01.07.2022 року №12 слід визнати протиправним та скасувати.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 року у справі №511/777/17; від 11.07.2019 року у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 року у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 року у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 року у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Правовідносини щодо переходу позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як призначення нового виду пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Позаяк позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася до пенсійного органу 29.06.2022 року, а тому таке право на призначення пенсії виникло в неї з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 29.06.2022 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас не підлягають задоволенню та є передчасними вимоги позивачки в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду Україні у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманих пенсійних виплат з 29.06.2022, оскільки призначення пенсії позивачці на виконання даного рішення суду ще не відбулося, а відтак питання про перерахунок та виплату таких сум вирішуватиметься після призначення пенсії.

Також суд вважає передчасними та не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині обрахунку її пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (від 29.06.2022 р. № 32-вих-41850)) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)(від 29.06.2022 р. № 32-ВИХ-42121)) виданих Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, оскільки призначення пенсії позивачці на виконання даного рішення суду, знову ж таки, ще не відбулося.

Окрім цього не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виплати пенсії в подальшому, оскільки судовому захисту підлягають виключно порушені права особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01 липня 2022 року №12 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області призначити ОСОБА_1 з 29.06.2022 року пенсію державного службовця, обчисливши її на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 р № 3723-XII «Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (одна тисяча сімдесят три) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (одна тисяча сімдесят три) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.