Справа № 461/5176/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/5176/23 пров. № А/857/14131/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року (головуючий суддя Юрків О.Р., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просив змінити пункт 2 постанови в.о. заступника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Т.В. від 13.06.2023 у справі про порушення митних правил № 0530/20900/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, в частині стягнення штрафу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року позов задоволено, поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з адміністративним позовом. Позов задоволено. Змінено п.2 постанови в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича від 13.06.2023 року у справі про порушення митних правил № 0530/20900/23, в частині стягнення штрафу, а саме накласти на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 471 МК України стягнення 47684,16 грн. штрафу в дохід держави.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що за даними Держприкордонслужби особа ОСОБА_1 переміщувався повторно протягом 72 годин, а отже товари підлягають оподаткуванню податком на додану вартість відповідно до ст. 191 Податкового кодексу України.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» у разі ввезення на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі товарів (крім підакцизних товарів та особистих речей), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України фізичною особою, яка була відсутня в Україні менше ніж 24 години або яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом 72 годин, базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості таких товарів, що перевищує еквівалент 50 євро, з урахуванням мита, що підлягає сплаті.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначених символами зеленого кольору (зелений коридор).

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Особисті речі та товари, що не перевищували неоподатковану норму для громадян, було повернуто гр. ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого товар, а саме: Блок управління до автомобіля ТМ «LG ELEKTRONICS» модель TLVHE4IU-E з маркуванням НОМЕР_1 , в кількості 20 шт., тимчасово вилучений протоколом про порушення митних правил та передано на склад Львівської митниці.

Згідно висновку № -0373 від 31.05.2023 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України загальна вартість, вилученого товару у справі про порушення митних правил № 0530/20900/23, становить 494154,00 грн.

13.06.2023 постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил № 0530/20900/23 гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за санкцією ч.2 ст.471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 148246 (сто сорок вісім тисяч двісті сорок шість) гривень 20 коп.

Також, апелянт вважає, що висновок експертного дослідження від № -0.373 від 31.05.2023 у даній адміністративній справі виконано із дотриманням процедури, передбаченої наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз)» від 02.12.2016 № 1058.

Водночас відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року № 4038-ХІІ, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду,

З наведеного слідує, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена не судова експертиза, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

З урахуванням викладеного, вважає, що висновок № -0373 від 31.05.2023 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом.

У своєму рішенні суд вказує на те, що видом основної економічної діяльності СЛЕД Держмитслужби є державне управління загального характеру, до якого відповідно до коду КВЕД 84.11. не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Щодо зазначеного коду КВЕД 84.11 повідомляє, що головне призначення КВЕД - визначення і кодування основних і другорядних видів економічної діяльності юридичних осіб, який не створює прав чи обов`язків для підприємства і організації, не спричиняє жодних правових наслідків для них, а сам код КВЕД - це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації, тому зазначений код КВЕД 84.11 не відображає повноважень СЛЕД Держмитслужби, а для ототожнення його юридичної ваги з вищезазначеними нормативно-правовими актами відсутні правові підстави.

Експерти СЛЕД Держмитслужби здійснюють товарознавчу експертизу із визначенням вартості товарів, оформлення експертних висновків відповідно до вимог, визначених Митним Кодексом України, підзаконними нормативно-правовими актами, з урахуванням особливостей щодо методичного регулювання оцінки майна, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІП, Національним стандартом № 1, затвердженим постановою КМ України від 10.03.2009 № 1440, методиками та методичними рекомендаціями, затвердженими Міністерством юстиції України тощо.

У підтвердження вартості вилучених протоколом про порушення митних правил № 0530/20900/23 товарів, громадянином ОСОБА_1 до поданої позовної заяви від 26.06.2023 долучено копії фактури Faktura VAT nr FA/86/2023 та фіскального чеку від 09.05.2023 про оплату 18000 польських злотих, що в сумі є значно меншою вартістю, ніж визначено митним органом. Однак, вказані документи видані 09.05.2023 із незрозумілих причин не подавались митному органу для митного оформлення цих товарів у цей же день, - 09.05.2023 року. Вказане свідчить про те, що вказані документи не можуть бути допустимим доказом у справі.

Оскільки, позивачем при ввезенні на митну територію України не було заявлено про вартість незадекларованих товарів, не надано документів, що підтверджують їх вартість, вартість встановлена належним чином та уповноваженою організацією (висновок № -0373 від 31.05.2023 є належним та допустимим доказом), а також, на день винесення Львівською митницею постанови у справі про порушення митних правил від позивача не надходило жодних документів та клопотань (про час та місце розгляду громадянин був належним чином повідомлений), вважає, що Львівською митницею правомірно винесено постанову про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено стягнення в розмірі передбаченому законодавством.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Т.В. від 13.06.2023 у справі про порушення митних правил № 0530/20900/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів - 148246,20 грн. , стягнуто з нього на користь митниці 13,77 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар.

Згідно даної постанови, 09 травня 2023 року, близько 17 години 50 хвилин гр. ОСОБА_1 автомобілем марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія з приватної поїздки через МАРШ «Шегині» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, а саме: Блок управління до автомобіля ТМ «LG ELEKTRONICS» модель TLVHE4IU-E з маркуванням НОМЕР_1 , в кількості 20 шт.

Про наявність цього товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, проте визнав своєю власністю, документів, що підтверджують вартість товару до митного оформлення не надав. За даними Держприкордонслужби ОСОБА_1 , переміщувався повторно протягом 72 годин, а отже товари підлягають оподаткуванню податком на додану вартість відповідно до ст. 19 і Податкового кодексу України. Таким чином, ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор)

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно врахував, що частиною 2 статті 471 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Санкція даної статті передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

У даній спірній ситуації судом першої інстанції, враховано, що в рішенні «Надточій проти України» Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що «положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Авшар проти Туреччини» в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В основу визначення розміру штрафу відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 17.04.2023 року № -0373.

Згідно з висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 31.05.2023 № -0373 загальна вартість товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 31.05.2023 в праві про порушення митних правил №0530/20900/23 становить 494154,00 грн.

Порядок та підстави призначення експертиз в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України регулюється главою 50 Митного кодексу України (митні експертизи), яка передбачає, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Згідно з частиною 17 ст. 356 МК України про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, який в матеріалах справи відсутній.

Частина 22 ст. 357 МК України чітко передбачає мету проведення досліджень, які проводяться Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень, а саме «встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митні органи можуть письмово, у тому числі з використанням засобів інформаційних технологій, затребувати з підприємств-виробників, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян наявну у них техніко-технологічну документацію про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформацію про основні технологічні стадії їх виробництва та призначення».

Відповідно до ч. 2 ст. 357 МКУ дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998року №53/5, проведення експертиз (експертних досліджень) основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої-економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил. Згідно вказаної Інструкції, з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи(міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила).

Судом першої інстанції, також встановлено, що вилучений у справі товар ввозився з-за кордону в Україну, проте, яка інформація використовувалась для визначення вартості товару матеріали справи не містять, а саме відповідач не надав належного обґрунтування щодо того, що товар придбано на території іншої країни, тобто співставлення вартості з врахуванням даного критерію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але відповідачем не доведено, що Спеціалізована лабораторія уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача.

Судом першої інстанції також враховано, що згідно рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18, висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд вірно вважав, що висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі.

Відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а дійшов висновку, що право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Зазначену правову позицію висловлено також Верховним Судом в постановах від 28.05.2019 у справі № 816/2023/15, від 26.03.2019 у справі № 812/8245/13-а, від 19.06.2018 у справі № 826/7704/16, яка згідно ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин. Враховуючи вищезазначене, суд взяв до уваги долучені позивачем фактури, що узгоджується з ст. 79 КАС України.

Відповідно до рахунку-фактури №FA/86/2023 від 09.05.2023 року та згідно з фіскальним чеком вартість блоків управління до автомобіля VW AG 10A 035 284 G з тестових автомобілів становить 18 000, 00 польських злотих.

Згідно з встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день вчинення порушення митних правил (09.05.2023), курс валют становив 1 польський злотий 8, 8304 грн.

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції врахував, що рішенням ЄСПЛ «Краєва проти України» надано судам у справах про порушення митних правил застосовувати дискрецію щодо міри покарання в разі встановлення вини, з урахуванням ступеню вини, майнового стану правопорушника та знаходити справедливий баланс між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вартість переміщуваних через митний кордон речей становить 158947,00 грн., відтак розмір штрафу становить 47684,16 грн., який не буде надмірним тягарем для позивача та справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що строк для звернення до суду з позовною заявою підлягає поновленню.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 липня 2023 року по справі № 461/5176/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.І. Мікула

А.Р. Курилець