Справа № 120/10899/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.09.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 № UA401000/2023/000062/2. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000939 від 22.06.2023. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

25.09.2023 на адресу суду від представника позивача - адвоката Піпка Андрія Миколайовича надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5548,35 грн.

Ухвалою від 26.09.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.10.2023.

29.09.2023 представником відповідача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та зазначено, що в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 20.09.2023 в частині визначення витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги вирішено стягнути з Вінницької митниці 10000,00 грн., тобто вказане питання було досліджено та вирішено. Відтак, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

02.10.2023 представниками позивача та представником Вінницької митниці подані заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у письмовому порядку, без участі представників сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, враховуючи приписи ч. 3 ст. 252 КАС України, суд вважає за можливе розглянувши заяву представника позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у письмовому порядку.

Визначаючись з приводу поданої заяви, суд керується такими мотивами.

Особливості постановлення додаткового судового рішення врегульовано статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відтак, однією із підстав для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із матеріалів справи з`ясовано, що у тексті позовної заяви повідомлено, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані на стадії завершення її розгляду або після винесення рішення суду у справі.

Відтак, звернувшись із заявою про ухвалення додаткового рішення 25.09.2023, до якої долучено докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу, що надана адвокатом Піпком А.М., сторона позивача діяла згідно з приписами частини 7 статті 139 КАС України.

З приводу доводів сторони відповідача про те, що питання про стягнення витрат на правничу допомогу вже вирішено судом у рішенні від 20.09.2023, що свідчить про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

У рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 20.09.2023 дійсно розглядалось питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу та відповідно до абзацу 4 резолютивної частини такого рішення вирішено стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що в межах вищезазначеного рішення судом надавалась оцінка доказам, наданим на підтвердження понесених позивачем витрат у зв`язку з наданням правничої допомоги адвокатом Слободянюков М.В.

У свою чергу, адвокатом Піпко А.М. надано до суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом із клопотанням про ухвалення додаткового рішення, тобто 25.09.2023, відтак, при стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., судом надано оцінку лише витратам позивача, понесеним у зв`язку з наданням правничої допомоги адвокатом Слободянюков М.В.

Отже, питання про відшкодування на користь ФОП ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Піпко А.М., буде вирішено судом шляхом винесення додаткового рішення.

З приводу видів судових витрат, підстави та порядку їх розподілу, то суду зазначає, що ці питання врегульовано главою 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Так, судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та адвокатом Пірко А.М. (далі Адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги №1 від 23.06.2023.

Згідно з пунктом 1.1 цього договору Адвокатське бюро зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі про оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2023/000062/2 від 22.06.2023 та пов`язаних з цим питань, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Сплачена Клієнтом Адвокатському бюро вищезазначена сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу адвокату, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В акті приймання-передачі наданих послуг Сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до вищезазначеного відсотку прожиткового мінімуму.

На підтвердження понесених витрат представником позивача адвокатом Піпко А.М. надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 22.09.2023 №22/09/23/1Р, відповідно до якого адвокатом Піпко А.М. надано позивачу наступні послуги:

23.06.2023 консультації і роз`яснення Клієнту з правових питань,

19.07.2023 підготовка позовної зави,

22.09.2023 підготовка заяви про розподіл судових витрат.

Окрім того, представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг від 22.09.2023 №1, відповідно до якого, гонорар за Договором за домовленістю сторін за надання правової (правничої) допомоги у справі складає 5548,35 грн. та рахунок №22/09/23/1 від 22.09.2023 на суму 5548,35 грн.

Сплата ФОП ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвокатському бюро "Піпко і партнери" підтверджується платіжною інструкцією №2513 від 22.09.2023 на суму 5548,35 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Суд зазначає, аналіз ст. 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Водночас, за змістом частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 26.09.2023 у справі № 640/10821/21, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, в частині вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, вказав, що суд, керуючись принципом «ex-officio», повинен демонструвати активність у провадженні, оскільки процесуальним законом його уповноважено самостійно, без отримання на те згоди заінтересованих осіб вчиняти такі дії, які гарантуватимуть, що ухвалені ним рішення повністю відповідатимуть вимогам принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Тобто, навіть за відсутності заперечень сторони відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити такі витрати на предмет їх документального підтвердження та співмірності.

Окрім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Так, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Піпко В.М., не є співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і не відповідає принципу пропорційності та об`єктивності.

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога, надана адвокатом Піпко А.М. у межах цієї справи, обмежується спільним написання позовної заяви із адвокатом Слободянюком М.В. та надання консультації клієнту з правових питань, підготовка заяви про розподіл судових витрат (згідно з детальним описом робіт від 22.09.2023).

На переконання суду, консультація клієнту з правових питань, підготовка заяви про розподіл судових витрат не є тотожним з безпосереднім наданням правової допомоги.

Суд також враховує, що відповідь на відзив (вх.№ №47376 від 14.08.2023) та додаткові пояснення у справі (вх. №54875 від 12.09.2023) були подані до суду за підписом адвоката Слободянюка М.В., який також брав участь у судових засіданнях по справі №120/10899/23.

Суд бере до уваги й те, що у подібних правовідносинах є судова практика, обсяг позовної заяви та доданих до неї документів, враховуючи написання її одночасно двома адвокатами, не є значним, що свідчить про те, що для вивчення документів та для написання позову не є необхідною велика кількість часу та дослідження великої кількості нормативно-правової бази.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, обсяг наданих адвокатом послуг, спосіб участі адвоката Піпко М.В. у розгляді справи №120/10899/23, керуючись принципами пропорційності та об`єктивності, суд доходить висновку про зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 500 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись статтями 134, 139, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Клопотання адвоката Піпко Андрія Миколайовича про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн. (п`ятсот гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, код ЄДРПОУ ВП 43997544).

Додаткове рішення суду сформовано: 02.10.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна