Справа № 953/18179/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 р. Справа № 953/18179/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 (суддя Бабаєв А.І., 61022, ма. Харків, майдан Свободи, 6, повний текст складено 13.04.23) по справі № 953/18179/21

за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 за нововиявленими обставинами у справ

за позовом ОСОБА_1

до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації , Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому просив:

-зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради призначити особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни компенсаційну виплату різниці недоплаченої щорічної соціальної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, передбачену в статті 13 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі також Закон № 3551-XII), з урахуванням попередньо виплаченої суми 3 640,00 гривень, яка дорівнює сумі 11 472,00 гривень;

-зобов`язати Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації нарахувати особі з інвалідністю 2 ІІ внаслідок війни та здійснити компенсаційну виплату різниці недоплаченої щорічної соціальної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченому в статті 13 Закону № 3551-ХІІ, з урахуванням попередньо виплаченої суми 3 640,00 гривень, яка дорівнює сумі 11 472,00 гривень;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань солідарно з Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради та Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації на користь позивача різницю недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми 3 640,00 гривень такої допомоги, яка дорівнює сумі 11 472,00 гривень;

-визнати бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII - протиправною.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року справу передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку.

15 листопада 2021 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме позивач просив:

-зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради призначити особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни компенсаційну виплату щорічної соціальної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, передбачену статтею 13 Закону № 3551-ХІІ із відрахуванням виплаченої суми у розмірі 3 640,00 гривень за 2020 рік;

-зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації нарахувати (арифметично) одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченому в статтею 13 Закону № 3551-XII відрахуванням виплаченої суми у розмірі 3 640,00 гривень за 2020 рік.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом відмовлено, позовну заяву повернуто.

Постановою Верховного Суду від 23.01.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 953/18179/21 залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить суд переглянути судове рішення у формі ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Залишено в силі ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі № 953/18179/21.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ст. 361 КАС України і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), постанова або ухвалу суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно з ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 26 червня 2019 року у справі №493/410/15-а.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 в якості нововиявленої обставини вважає правову позицію, висловлену Верховним Судом під час розгляду зразкової справи №440/2722/20 та правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.01.2021 року по справі №520/5018/2020.

Суд зауважує, що заявник помилково ототожнює правову природу визначення "нововиявленої обставини" з правовою позицією Верховного Суду, яка викладається як висновок суду касаційної інстанції в судових рішеннях.

Так, доводи заяви позивача та обставини про прийняття Верховним Судом рішення у зразковій справі №440/2722/20 та у справі №520/5018/2020, що визначається ним, як нововиявлені обставини, фактично зводяться до незгоди з правовими висновками суду, викладеними в ухвалі від 30.11.2021 року по справі №953/18179/21.

Слід зазначити, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №953/18179/21 позовну заяву повернуто позивачу через пропуск звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, Верховний Суд у зразкової справи №440/2722/20 не вирішував питання щодо строку звернення позивача з позовною заявою про виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у справі №520/5018/2020 не розглядав спірні правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22.10.1993 №3551-XII.

Крім того, постановою Верховного Суду від 23.01.2023 року по даній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року залишено без змін.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

При цьому, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, від 26.02.2020 у справі № 800/578/17 зазначила, що зміна правової позиції суду в інших подібних справах не вважається нововиявленою обставиною.

Отже вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків суду зазначених в ухвалі від 30.11.2021 року по справі № 953/18179/21.

Вирішуючи питання, чи можна в контексті приписів частини 1 статті 361 КАС України вважати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 (про повернення позовної заяви), яка набрала законної сили, судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 241 КАС України визначено види судових рішень. Частиною зазначено статті встановлено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Відповідно до частини 3 статті 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Положенням частини 4 статті 241 КАС України встановлено, що перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

Приписами частини 5 статті 241 КАС України визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Згідно із частиною 1 статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Тобто ухвала про повернення позовної заяви є процесуальним рішенням, тобто не вирішує спір по суті.

Аналізуючи наведені норми процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 травня 2020 року у справі № 800/98/17 (провадження № 11-124заі20) зазначила, що закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття рішення щодо частини позовних вимог, ухвалення додаткового судового рішення та вирішення вимог апеляційної й касаційної скарг.

Як було зазначено вище, за виключними обставинами може бути переглянуто лише судове рішення, яким закінчено розгляд справи по суті і яке набрало законної сили.

З огляду на наведене процесуально-правове регулювання, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 про повернення позовної заяви не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, в розумінні частини 1 статті 361 КАС.

Близьку за змістом позицію та підхід щодо застосування положень частини 1 статті 361 КАС України, викладено: в ухвалі Великої Палата Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 9901/108/19; в ухвалах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 809/668/18, від 26.02.2019 у справі № 1940/1435/18, від 26.03.2020 у справі № 420/6871/18, від 07.09.2022 у справі № 560/20102/21, від 01.02.2023 у справі № 640/735/21 та інших; в постановах Верховного Суду від 17.02.2023 року у справі № 640/8780/21 та від 29.03.2023 у справі №804/101/13-а.

Отже суд першої інстанції надаючи оцінку підставам для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не звернув увагу на предмет такого перегляду, передбачений частиною 1 статті 361 КАС України, проте це не вплинуло на правильність ухваленого рішення про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 953/18179/21 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 29.09.23.