Справа № 300/1723/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/1723/19 пров. № А/857/13072/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року про встановлення судового контролю у справі №300/1723/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні виплати пенсії,-

суддя в 1-й інстанції Чуприна О. В.,

час ухвалення рішення 28.06.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківській,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Адвокат Меламед В. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні виплати пенсії від 10 квітня 2019 року, визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення пенсії та зобов`язання здійснити поновлення і виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком за її зверненням від 20 березня 2019 року за №4303. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 повернуто скаржнику.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 відмовлено.

07 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача по не виплаті її пенсії на визначений нею банківський рахунок та зобов`язати відповідача здійснювати виплату її пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії на визначений нею банківський рахунок НОМЕР_1 та виплатити всі неотримані пенсійні кошти ОСОБА_1 з урахуванням перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №300/1212/22 позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково. Скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №300/1212/22 та закрито провадження.

07 квітня 2023 року адвокат Меламед В. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про визнання протиправними дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення виплати пенсії позивачці на визначений нею банківський рахунок, допущених відповідачем на виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 та зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення від 16 вересня 2019 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 16 вересня 2019 року в адміністративній справі №300/1723/19 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати в Івано-Франківський окружний адміністративний суд у строк до 28 серпня 2023 року звіт про виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року в адміністративній справі №300/1723/19. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, зазначаючи про те, що Головне управління виконало усі дії, направлені на виконання рішення суду, про що було зазначено у численних заявах в тому числі поданих до суду та які безсумнівно містяться в матеріалах справи. Натомість, позивачка та її представник вже тривалий час шукають шляхи для обходу закону для отримання пенсії позивачкою в спосіб, не передбачений законом. Для цього представником позивачки повторно подано заяву про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі №300/1723/19, хоча рішення суду виконане Головним управлінням та виконавче провадження за виконавчим листом №300/1723/19 завершено. Все це свідчить про зловживання представником позивачки процесуальними правами. Вказує, що для звернення до суду із заявою відповідно до ст.383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Натомість позивачкою не надано жодної інформації до суду про хід виконавчого провадження №61158623, однак повідомляємо суду, що дане виконавче провадження завершено, і дана інформація є загальнодоступною та наявна на офіційному сайті Державної виконавчої служби України. Звертає увагу, що позивачем та її представником не надано жодних доказів, на підтвердження того, що картковий рахунок НОМЕР_1 дійсно відкритий в АТ КБ Приватбанк. Натомість, звичайною перевіркою шляхом виконання дій направлених на переведення коштів на зазначений банківський рахунок через застосунок Приват24 випливає повідомлення, що карту не знайдено. З врахуванням наведеного вище просить скасувати ухвалу суду та у задоволенні заяви відмовити.

Представник позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що наявність у відповідача реквізитів визначеного банківського рахунку позивачки для виплати пенсії неодноразово підтверджено в преюдиціальних рішеннях, винесених на користь позивачки. При цьому, відповідачем не доведено іншого, як і не оскаржено порядок, яким була отримана заява про визначений банківський рахунок позивача для зарахування пенсії. Отже, заява представника позивача від 08 липня 2020 року подана відповідно до Порядку 22-1. Вказує, що посилання відповідача на відсутність заяви про визначений банківський рахунок позивачки, не може братись до уваги судом як достатня підстава для невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року по справі №300/1723/19, і відповідно, для відмови в задоволенні заяви позивачки щодо встановлення судового контролю за його виконанням. Крім того, щодо відмов відповідача виплачувати пенсію на відкриті банківські рахунки громадян України, які проживають в Ізраїлі, звертає увагу, що суд напрацював однозначну судову практику про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними та зобов`язання до виконання певних дій у виді виплати пенсій на банківські рахунки пенсіонерів. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідком розгляду адміністративної справи №300/1723/19 Івано-Франківським окружним адміністративним судом 16 вересня 2019 року прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком за її зверненням від 20 березня 2019 року №4303. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі№300/1723/19 повернуто скаржнику, тому вказане рішення суду набрало законної сили 12 грудня 2019 року.

10 січня 2020 року Івано-Франківський окружним адміністративним судом видав виконавчий лист №300/1723/19, який отриманий представником заявника 20 січня 2020 року.

Представник заявника звернувся до відповідача із заявою від 17 січня 2020 року №307 про добровільне виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19, на яку отримав відповідь від 21 лютого 2020 року №0900-0805-8/2245 про можливе надання органом пенсійного фонду інформації щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком за рішенням суду тільки після надання свідоцтва про посвідчення факту, що фізична особа є живою, оформленого в порядку статті 34 Закону України "Про нотаріат".

Судом першої інстанції також встановлено, що розпорядженням відповідача №172086 від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року та здійснено перерахунок.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 27 січня 2020 року №469 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боберським Р.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №300/1723/19 від 10 січня 2020 року про що винесено постанову №61158623 від 10 лютого 2020 року.

28 квітня 2020 року заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із запитом щодо надання інформації про дані по заробітній платі, на підставі яких здійснено розрахунок пенсії, в якому, поряд з вказаним, зазначила реквізити поточного рахунку, відкритого у АТ "ПриватБанк" НОМЕР_1 (а.с.81 том ІІ, а.с.65 том ІІІ).

Відповідач листом від 30 квітня 2020 року повідомив заявника про те, що одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, звернувшись до відповідного банку або до відділу обслуговування громадян Пенсійного фонду країни за місцем проживання (реєстрації) із заявою, паспортом громадянина України, ідентифікаційним кодом, пенсійним посвідченням (за наявності) (а.с.66 том ІІІ).

У подальшому представник заявника направив до органу пенсійного фонду лист від 08 липня 2020 року, до якого долучив оригінал довіреності на представників та особисту заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року про нарахування пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ "ПриватБанк" (а.с.83-87 том ІІ, а.с.67-73 том ІІІ).

На звернення заявника від 22 липня 2020 року відповідач листом від 28 липня 2020 року №2094-2171/Н-04/8-0900/20 повідомив про виплату пенсії ОСОБА_1 через поштове відділення 76002, у зв`язку з ненаданням банківських реквізитів, а для виплати пенсії через банківську установу зазначив про необхідність подання особистої заяви про відкриття поточного рахунку (а.с.88, 90-91 том ІІ, а.с.76 том ІІІ).

Крім того, відповідач листом від 29 липня 2020 року №0900-0201-8/13637 повідомив заявника, що після відкриття банківського рахунку на підставі довіреності минув рік, а тому підстав для перерахування коштів на представлений ТОВ "В.Меламед юридичний офіс (Ізраїль Україна)" банківський рахунок немає. Відповідно пенсія ОСОБА_1 виплачується через відділення поштового зв`язку згідно з чинним законодавством. Для зміни способу виплати пенсії через банківську установу, заява має бути подана до органу Пенсійного фонду пенсіонером особисто або представником установи уповноваженого банку.

Представник заявника 14 серпня 2020 року і 01 вересня 2020 року повторно звернувся до відповідача із заявами від 10 серпня 2020 року №1992 і від 27 серпня 2020 року №2140 про виплату пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 , до якої долучив копію нової довіреності та нової заяви про виплату пенсії на банківський рахунок (а.с.77-84, 86-89 том ІІІ). Після цього, відповідач листами від 08 вересня 2020 року №0900-0220-8/16147 і від 18 вересня 2020 року №0900-0406-8/17159 повідомив представника заявника про відсутність підстав для перерахунку коштів на представлений банківський рахунок, оскільки після відкриття банківського рахунку, на підставі довіреності минув рік (а.с.85, 90 том ІІІ).

У зв`язку із неотриманням заявником пенсії протягом шести місяців, виплата ОСОБА_1 пенсії призупинена з 01 вересня 2020 року на підставі рішення відповідача №35 від 27 серпня 2020 року (а.с.128 том ІІ), про що орган пенсійного забезпечення повідомив представника заявника листом від 18 вересня 2020 року №0900-0406-8/17159 (а.с.97-98 том ІІ).

Представник заявника 03 лютого 2022 року звернувся до відповідача із листом від 18 січня 2022 року №5106, до якої долучив оригінал заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок від 07 грудня 2021 року (а.с.91-96 том ІІІ).

Відповідач листом від 09 березня 2022 року №0900-0501/493 повідомив представника заявника про припинення виплати пенсії з 01 вересня 2020 року у зв`язку з неотриманням ОСОБА_1 пенсійних виплати з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року. Крім того вказав на необхідність особисто звернутись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України та надати нову заяву для поновлення виплати пенсії та її подальше перерахування на поточний рахунок в АТ "ПриватБанк" (а.с.97-98 том ІІІ).

З урахуванням невиплати позивачу пенсії заявник 28 жовтня 2021 року звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила зобов`язати відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (а.с.27-39 том ІІ).

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 (а.с.151-154 том ІІ).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 березня 2023 року звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просила визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача по не виплаті їй пенсії на визначений нею банківський рахунок та зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії на визначений нею банківський рахунок НОМЕР_1 , та виплатити всі неотримані пенсійні кошти ОСОБА_1 з урахуванням перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №300/1212/22 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково. Скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №300/1212/22 та закрито провадження (а.с.211-213 том ІІ).

Вважаючи, що рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 на даний час належним чином не виконане, ОСОБА_1 в порядку статті 382 КАС України звернулася до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі шляхом зобов`язання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не забезпечив вчинення другої складової свого обов`язку за змістом поняття поновлення виплати пенсії, визначеного у резолютивній частині рішення суду у справі №300/1723/19, - фактичної виплати у встановленому порядку пенсії, обмежившись прийняттям лише рішення про таке поновлення. Крім того, Управління не надало суду жодного доказу про безпосередню передачу коштів (пенсії) для їх виплати позивачу через відділення поштового зв`язку (76002) за місцем фактичного проживання пенсіонерки, та доказів їх повернення до органу пенсійного забезпечення за період з березня по серпень 2020 року, а тому наявні підстави для часткового задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року в адміністративній справі №300/1723/19 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у строк до 28 серпня 2023 року.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14, 370 КАС України.

Приписи ст.382, 383 КАС України передбачають декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст.382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч.1 ст.383 КАС України).

За змістом ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Крім того, ч.1 ст.383 КАС України передбачає, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований приписами ст.382, 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Колегія суддів зазначає, що застосування ст.382, 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року та здійснено перерахунок, що підтверджується розпорядженням відповідача №172086 від 23 січня 2020 року (а.с.114-123, 129-135, том ІІ).

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем визначено доплату на момент виконання рішення суду за період з 07 жовтня 2009 року по 28 лютого 2020 року, яка становила 143721,62 гривень; борг разом із поточними виплатами включався у виплатні документи для виплати пенсії щомісячно через відділення поштового зв`язку за місцем фактичного проживання заявника. Однак нараховані суми пенсії за період з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року позивачем не отримані у відділенні поштового зв`язку за місцем фактичного проживання заявника, внаслідок чого виплата пенсії припинена з вересня 2020 року.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 фактично не отримала жодної суми пенсійних виплат, поновлення яких здійснено органом пенсійного фонду на виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19.

При цьому, зі змісту доводів відповідача вбачається, що виплата пенсії ОСОБА_1 припинена, оскільки для зміни способу виплати пенсії через банківську установу заява має бути подана до органу Пенсійного фонду пенсіонером особисто або представником установи банку. Оскільки після відкриття банківського рахунку на підставі довіреності минув рік, то відповідач вважав відсутніми підстави для перерахунку коштів на представлений банківський рахунок.

За змістом ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Як вбачається з матеріалів справи, виплата пенсії ОСОБА_1 мала здійснюватися за довіреністю, що підтверджується довіреністю від 23 січня 2019 року, від 19 травня 2020 року, якими заявник уповноважила ОСОБА_2 , зокрема, відкривати, закривати банківські рахунки на її ім`я та розпоряджатися ними, отримувати грошові кошти з даних рахунків. (а.с.262, зворотній бік а.с.83, том ІІІ).

Згідно з п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (в редакції до внесених змін згідно Постанови Пенсійного фонду №25-1 від 16.12.2020) (надалі по тексту також Порядок №22-1) заява про поновлення виплати пенсії, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 уповноважила співробітника ПриватБанку передати від її імені у Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву від 11 квітня 2019 року, за змістом якої просила належні суми пенсії починаючи з 11 квітня 2019 року перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито у відділенні Жовтневе Регіонального управління/філії ПриватБанку, поточний рахунок № НОМЕР_2 (а.с.169 том ІІ). Вказана заява міститься у матеріалах справи, оскільки долучена представником заявника до заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 06 квітня 2023 року та доведена до відома органу пенсійного фонду, про що згадує сам відповідач у листах від 29 липня 2020 року №0900-0201-8/13637, від 08 вересня 2020 року №0900-0220-8/16147, від 18 вересня 2020 року №0900-0406-8/17159 (зворотній бік а.с.214 том ІІ, а.с.74, 85, 90 том ІІІ).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що коментована заява ОСОБА_1 від 11 квітня 2019 року на момент виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року була наявна у матеріалах пенсійної справи заявника, оскільки підписана уповноваженим представником банку, в якого наявний обов`язок скерувати заяву про виплату на банківський рахунок до органу пенсійного фонду. Разом з тим, пенсійний орган на спростування вказаних обставин жодних доказів та пояснень не надав.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області через веб-портал Пенсійного фонду України із запитом щодо надання інформації про дані по заробітній платі, на підставі яких здійснено розрахунок пенсії, та просила нараховані суми пенсії перераховувати на поточний рахунок, відкритий у АТ "ПриватБанк" НОМЕР_1 (а.с.65 том ІІІ). При цьому, представник заявника направив до органу пенсійного фонду лист від 08 липня 2020 року, реєстрацію якого відповідач здійснив 13 липня 2020 року та долучив оригінал нової довіреності на представників і особисту заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року про нарахування пенсії на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ "ПриватБанк" (а.с.67-73 том ІІІ).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач жодним чином не ставить під сумнів невідповідність банківського рахунку № НОМЕР_2 , зазначений у заяві ОСОБА_1 від 11 квітня 2019 року, банківському рахунку НОМЕР_1 , який зазначений в особистих зверненнях заявника від 28 квітня 2020 року та від 19 травня 2020 року, на які просила здійснити виплату пенсії.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент ухвалення судом рішення від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19, яким зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року, так і на момент прийняття відповідачем розпорядження №172086 від 23 січня 2020 року про поновлення виплати пенсії та у подальшому з 01 березня 2020 року здійснення такої виплати, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 були наявні заяви про виплату пенсії на банківський рахунок на належні довіреності.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що будь-яких доказів щодо недійсності довіреностей від 23 січня 2019 року і від 19 травня 2020 року, виданих ОСОБА_1 , якими остання уповноважила ОСОБА_2 представляти свої інтереси, та які посвідчені нотаріусом Меламедом В.Б., що виступає її представником, відповідачем не надано, а судом таких не здобуто, а тому підстави ставити під сумнім такі довіреності, та відповідно вважати їх недійсними відсутні.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, здійснивши поновлення і нарахування пенсії позивачу, вирішив проводити таку виплату і доставку з 01 березня 2020 року національним оператором поштового зв`язку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач добре обізнаний про те, що ОСОБА_1 (згідно з представленими до органу пенсійного забезпечення документами) проживає в Ізраїлі та не подавала заяви в порядку пункту 1.13 Інструкції №464/156, в тому числі про її виплату через одне із відділень національного оператора поштового зв`язку по довіреності. При цьому, пенсійним органом проігноровано заяви позивача про виплату пенсії на банківський рахунок і долучені довіреності, що призвело до неотримання позивачем жодної суми пенсійних виплат, тим самим не забезпечення належного виконання рішення суду від 16 вересня 2019 року у справі №300/1723/19.

Щодо доводів апелянта про те, що з метою перевірки банківського рахунку позивача шляхом виконання дій направлених на переведення коштів на рахунок через застосунок Приват 24, за результатом якої з`являється повідомлення, що карту не знайдено, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин відповідачем не подано, як і не подано будь-яких доказів щодо неправильності чи недійсності реквізитів банківського рахунку позивачки, відкритого в АТ "ПриватБанк".

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач не забезпечив належного виконання судового рішення у справі №300/1723/19, оскільки не вчинив, передбачених чинним законодавством дій для виплати пенсії на банківський рахунок позивача, при цьому, прийняття відповідачем розпорядження №172086 від 23 січня 2020 року про поновлення ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року та здійснення перерахунку, без забезпечення належної виплати такої пенсії позивачу, що призвело до неотримання останньою жодних сум пенсії, у межах спірних правовідносин, не можна вважати виконанням рішення суду.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту прав позивача та забезпечення реального виконання рішення суду необхідно встановити пенсійному органу строк для подання звіту про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі № 300/1723/19 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати до суду звіт про повне виконання вказаного рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що заявник поєднав у одній заяві вимоги, які належить розглядати у порядку ст.382 та ст.383 КАС України, тому наявні підстави для повернення вказаної заяви, то колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 в частині вимоги, заявленої у порядку ст.383 КАС України (а.с.142-143, том ІІІ).

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі №300/1723/19 прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС таку необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370, 372, 382, 383 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року про встановлення судового контролю у справі №300/1723/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.