Справа № 754/8389/23
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/122/23
Справа №754/8389/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постановипро адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕАС № 7156544 від 12.06.2023про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Зазначає, що інспектор поліції не встановив усіх обставин справи і проігнорував клопотання про ознайомлення з доказами та опитування свідків. Також, вказує, що дана постанова не відповідає вимогам встановленим ст. 283КУпАП, так як автомобіль зареєстрований на його дружину ОСОБА_2 , а особа, що притягується до адміністративної відповідальності в постанові інша. Ще однією підставою для скасування постанови позивач вважає, що розгляд справи проводив та вручав постанову про адміністративне правопорушення працівник поліції чоловічої статі, однак у тексті постанови зазначено, що справу розглядала інспектор УПП Букаткіна Анастасія Анатоліївна, тобто жінка, що порушує по суті процедуру розгляду справи працівником поліції, що регламентована розділом ІІІ "Розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395. Тож, враховуючи вищевикладене, позивач вважає, постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою суду від 29.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до УПП у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

30.06.2023 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Колоусова Я.П.. через підсистему "Електронний суд" на виконання ухвали суду надійшла заява про заміну неналежно відповідача у справі.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням (виклику) сторін.

17.07.2023 на адресу суду через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Кубрака О.І. надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7156544 від 12.06.2023, в якому зазначає наступне. Вважає, що викладені позові твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до винесеної Постанови, 12.06.2023 о 21 год. 48 хв. позивач керуючи транспортним засобом "VOLKSWAGEN TOUAREG", номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м.Київ, площа Вокзальна, 2, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" в зоні дії знаку здійснив стоянку, чим порушив п.8.4"в" ПДР - Порушення вимог заборонних знаків, за що адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Зазначає, що Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 та до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", таким чином зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення. Щодо винесення постанови іншим поліцейським, зазначає, що в екіпажі, в даному випадку, знаходилося два інспектори (Букаткіна А.А., Пишнюк О.М.) планшетний пристрій, перед заступанням на патрулювання відповідного місця дислокації реєструється на одну особу з екіпажу ( на інспектора Букаткіну А.А.). Розгляд справи може бути проведений одним із інспекторів екіпажу, відповідно у винесеному рішенні, у вигляді електронної постанови, що відповідає вимогам Інструкції та ст. 283 КУпАП, зазначається прізвище інспектора, на кого такий пристрій зареєстрований. Взявши до уваги викладене вище, Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотримнням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.06.2023 інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Букаткіною А.А. винесено постанову Серія ЕАС № 7156544 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 12.06.2023 о 21.48 годині в м. Києві по вул. Вокзальній, 2 водій ОСОБА_1 керував ТЗ та не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" в зоні дії здійснив стоянку, чим порушив п.8.4 "в" ПДР..

Вважаючи постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом пункту 1.10. ПДР України учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водночас, водієм у розумінні ПДР України є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У примітці до ст.122 КУпАП вказується, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.1 статті 14-2 адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Враховуючи той факт, що транспортний засіб австомобіль "VOLKSWAGEN TOUAREG" н/з НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2 , то відповідно Інспектором не вірно визначено особу на кого покладено стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Також дослідивши відеоматеріали, що були долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву вбачається наступне. ОСОБА_1 дійсно рухався на автомобілі в крайній полосі, спереду нього рухався інший автомобіль. На момент початку відеофіксування правопорушення та звернення поліцейського до ОСОБА_1 в автомобілі останнього працював двигун і селектор коробки передач знаходився у положенні "драйв", про що він повідомив патрульних поліцейських. Так, авто, яке рухалося перед його автомобілем зупинилося, він також був вимушений зупинится, оскільки його рух повинен був бути ліворуч по колу.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві посилався на те, що з ним спілкувався і виносив постанову один інспектор, а у постанові зазначено іншого інспектора поліції, у зв`язку з чим вважав, що постанова винесена не уповноваженою на те особою.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

При перегляді відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що при зупинці транспортного засобу "VOLKSWAGEN TOUAREG" н/з НОМЕР_2 , під керуванням позивача, усе спілкування та вручення постанови ОСОБА_1 здійснював Інспектор чоловічої статі - Пишнюк О.М. , однак у винесеній постанові зазначена саме Інспектор капрал поліції Букаткіна Анастасія Анастоліївна, що знаходилась лише в екіпажі, однак не проводила розгляд постанови, та не спілкувалась з ОСОБА_1 .

Тобто, доводи позивача про те, що з ним спілкувався один Інспектор,а виніс постанову інший, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Статтею 251 КУпАП відзначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд звертає увагу на приписи ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якими відзначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що постанова про вчинення адміністративного правопорушення не може бути єдиним та достатнім доказом вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки сторона відповідача жодних належних та допустимих доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог суду не надала, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення не надала та оскаржувана позивачем постанова їх не містить, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7156544 від 12 червня 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 73-74, 139, 245, 251, 280 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Букаткіної Анастасії Анатоліївни від 12.06.2023 серії ЕАС №7156544, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ - 40108646) за рахунок його бюджетних асигнувань 536,80 грн. на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана Панченко