Справа № 460/20588/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2023 року м. Рівне №460/20588/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Коритнюк В. О.,

відповідача: представник Шеремета В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила суд:

-визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.08.2023 №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275.

Мотивуючи вимоги позову зазначає, що є сільськогосподарським товаровиробником, а належні будівлі використовуються у сільськогосподарській діяльності, відтак такі не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2023 на 10:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 22.09.2023, відповідно до змісту якого він заперечує проти їхнього задоволення. Зазначає на обґрунтування такої позиції про те, що згідно з положеннями пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на права власності. З огляду на те, що позивач, як фізична особа, не наділена статусом сільгосподарського товаровиробника, з яким п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України пов`язує надання податкової пільги у вигляді звільнення від сплати податку, позовні вимоги є безпідставними, тому просить суд відмовити в позові повністю.

У судовому засіданні, призначеному на 25.09.2023, представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позов підстав. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити, з огляду на наступне.

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належать на праві власності об`єкти нерухомого майна: телятник, І,А; телятник, І,Б; свинарник, І.В; конюшня, І,Г, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ї.

Також позивачу належить на праві власності об`єкти нерухомого майна: контрольно-пропускний пункт, І,А; бригадирний будинок І,В; вагова І,,В; трансформаторна будка, І,Н; вага автомобільна, І,Д; водонапірна башта, Вб; свердловина Св; силосна яма, 1,С; силосна яма, 2,С; силосна яма, 3,С; внутрішні під`їзні дороги, 1№; під`їзна дорога МТП, 2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачу належить на праві власності об`єкти нерухомого майна: хлів-телятник, І,А; хлів-телятник, І,Б; хлів-телятник, І,В, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Також позивачу належать на праві власності об`єкти нерухомого майна: склад для зберігання ТМЦ, в тому числі зернових засобів захисту рослин, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2022 році позивач займалася розведенням овець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру тварин №/17.08.2022/В7 про ідентифікацію і реєстрацію овець.

Згідно з довідкою Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 06.07.2023 №10-11/1734 наведені вище приміщення в 2022 році використовувалися позивачем для утримання сільськогосподарських тварин, для заготівлі і зберігання кормів для тварин.

Спірними податковим повідомленнями-рішеннями відповідачем визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даною позовної заявою.

Надаючи правову оцінку та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 265 Податкового кодексу України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В свою чергу, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

При цьому, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми вказує на те, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова "призначення" як "мета використання чого-небудь", "відповідати меті", можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

Поряд з цим, згідно висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21, фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Судом встановлено, що належні позивачу нежитлові будівлі належать до будівель сільськогосподарського призначення.

Вказані будівлі позивач у 2022 році використовував для вирощування та відгодівлі овець.

Таким чином, використання належних позивачу нежитлових будівель у власній сільськогосподарській діяльності підтверджується доказами, наданими позивачем та дослідженими судом під час розгляду справи, не заперечується відповідачем та ним не спростовано.

Суд зазначає, що у розумінні пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім того, у пп.14.1.235 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника виключно для цілей глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV цього Кодексу "Спеціальні податкові режими", до якої віднесено четверту групу сільськогосподарські товаровиробники, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено самим пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Відповідно до пп.5.2, 5.3 ст.5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 №575-VI, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник", що міститься у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у Податковому кодексі України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення "сільськогосподарський товаровиробник" є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа.

З огляду на це, нарахування податку на майно, відмінного від земельної ділянки, виключно на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно безвідносно до встановлення використання означеного нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності та статусу сільськогосподарського товаровиробника, не відповідає нормам матеріального закону.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вказаним вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідача не відповідають критеріям добросовісності, розсудливості та обґрунтованості як такі, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оспорюваного рішення, відтак такі є протиправними.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, за результатом розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України суд стягує на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.08.2023 №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275, №0-1715-UA0039275.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 1619,46 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 29 вересня 2023 року

Суддя С.А. Борискін