Справа № 580/1257/23
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 580//1257/23
Провадження2-а/711/28/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі: Копаєвій Є.В.

за участі:

представника позивача Петруніної В.В.

представника відповідача Колєснік Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

21.02.2023р. представник позивача адвокат Мельник І.В., яка діє на підставі ордеру серії АІ №1351627 від 15.02.2023р., звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 20 400 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 404482 від 13.12.2023р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що складання постанови про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно позивача є незаконним та здійснене на підставі невірного застосування працівником поліції норм чинного законодавства та через упереджене ставлення до позивача, а наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази є неналежними та недопустимими, що в повній мірі суперечать фактичним обставинам справи та не дають підстав для визнання позивача винним у вчинення відповідного правопорушення.

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до якого позивач, в особі свого представника, просить суд поновити пропущений процесуальний строк на подання позовної заяви щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 404482 від 13.12.2022 року відносно гр. ОСОБА_1 , оскільки він пропущений позивачем з поважних причин, а саме з причин перебування позивача з 15.12.2022 року по 17.01.2023 року на лікуванні, що стверджується довідкою №909/103 від 19.021.2023 року, виданою КНП «Клінічна лікарня «психіатрія».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2023р. матеріали позовної заяви передані до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду за підсудністю.

21.03.2023р. матеріали позовної заяви надійшли до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передані судді Скляренко В.М..

31.03.2023р. судом поновлено позивачу строк на оскарження постанови серії БАД №404482 від 13.02.2023р., відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку позовного провадження з особливостями, визначеними параграфом 2 глави 11 КАС України.

12.05.2023р. від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив проти позову, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що поліцейським не було порушено жодних, передбачених законом вимог щодо порядку та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 126, ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП. У відзиві зазначено, що 12.12.2022р. о 23 год. 47 хв. в м. Чигирин по вул. Б.Хмельницького позивач керував транспортним засобом, автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022р. №381/2199/22, був не пристебнутий ременем безпеки, не пред`явив до перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, не працювала фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п. 2.1а, 2.1ґ, 2.3в, 31.4.3в ПДР України. При цьому поліцейським належним чином проведено розгляд адміністративної справи згідно розділів ІІІ-ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853 та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №404482 від 13.02.2023р.. Позивач був повідомлений про зміст відповідної постанови під підпис, погодившись з інкримінуємими правопорушеннями, не заявляючи при цьому ніяких заяв та клопотань. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що поліцейський діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Разом з відзивом відповідачем подана до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване відсутністю поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

30.05.2023р. від представника позивача адвокат Петруніна В.В., яка діє на підставі ордеру серії СА №1049916 від 29.05.2023р., на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що постановою Київського апеляційного суду від 07.02.2023р. було скасовано постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022р. №381/2199/22, що свідчить про те, що на момент складання поліцейським оскаржуваної постанови позивач не був особою, що позбавлена права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Петруніна В.В., яка діє на підставі ордеру серії СА №1049916 від 29.05.2023р., підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Стосовно строків звернення позивача до суду, то зауважила що позивач на момент винесення оскаржуваної постанови не зовсім розумів своїх вчинків, оскільки перебував у стані наркотичного сп`яніння. Після цього позивач проходив курс психіатричного лікування у лікувальному закладі, внаслідок чого і не зміг своєчасно реалізувати своє право на оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Представник відповідача Колєснік Н.І. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві. Окремо наполягала на необхідності ухвалення судом рішення про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №404482 від 13.02.2023р. позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5 ст. 121, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 12.12.2022р. о 23 год. 47 хв. в м. Чигирин по вул. Б. Хмельницького позивач керував транспортним засобом, автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022р. №381/2199/22, був не пристебнутий ременем безпеки, не пред`явив до перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, не працювала фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п. 2.1а, 2.1ґ, 2.3в, 31.4.3в ПДР України.

Копія оскаржуваної постанови була вручена позивачу відразу після її винесення поліцейським, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що предметом позовних вимог є оскарження позивачем постанови поліцейського, яка була винесена 13.12.2022р. Позовна заява складена та підписана представником позивача 15.02.2023р., а надійшла до суду 21.02.2023р.

Як вбачається із заяви про поновлення строку на подання позовної заяви підставою для поновлення строку звернення з позовом до суду позивач зазначає ту обставину, що в період часу з 15.12.2022р. до 17.01.2023р. позивач перебував на лікуванні у відділенні №13 КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ», що підтверджується довідкою №909/103 від 19.01.2023р.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови було вручено позивачу відразу після її складання, тобто 13.12.2023р., що мало на місці події адміністративного правопорушення.

Суд бере до уваги, що наявна в матеріалах справи копія оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №404482 від 13.12.2022р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2, 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. не містить належного підпису позивача у відповідній графі, де такий підпис мав бути розміщений.

Проте, з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого ГУ НП в Черкаській області разом з відзивом на позовну заяву, очевидним є та обставина, що позивач був присутній під час розгляду працівниками патрульної поліції відносно нього справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП, а також під час складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП, а також те, що позивачу була надана копія оскаржуваної ним постанови та роз`яснено строки і порядок її оскарження.

Вищевказане в сукупності свідчить, що позивач був присутній при винесенні оскаржуваної постанови від 13.12.2022р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, 5 ст. 121, ч. 2, 4 ст. 126 КУпАП та отримав її копію на місці винесення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення мала би бути оскаржена у строк до 23.12.2022р. включно.

Суд бере до уваги ту обставину, що на момент спливу строку звернення позивача до суду з даним позовом, останній знаходився на лікуванні, а відтак з поважних причин не мав змоги своєчасно оскаржити постанову поліцейського. Разом з тим, лікування позивача тривало до 17.01.2023р., тоді як позовна заява підписана 15.02.2023р., а надійшла до суду 21.02.2023р. Будь-яких поважних причин, які б свідчили про відсутність у позивача можливості звернутись до суду з даним позовом у визначений законом десятиденний строк після закінчення його лікування, судом не встановлено.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Згідно ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на зазначене доводи представника позивача про те, що строк звернення до суду з даним позовом позивачу вже поновлений і суд не має повторно вирішувати це питання є необґрунтованими.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, які б обумовили виправдану необхідність поновлення позивачу строк для звернення до суду з даним позовом, а відтак висновок суду про поновлення відповідного строку позивачу, що був викладений в ухвалі суду від 31.03.2023р. був передчасним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 123, п.8 ч.1 ст.240, ст.ст.241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 29 вересня 2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко