Справа № 480/1517/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 480/1517/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 (суддя Савицька Н.В.; м. Суми) по справі № 480/1517/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (надалі також - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби у Сумській області:

- № 117988/1-13 від 08.08.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 777,19 грн;

- № 117988/1-13 від 08.08.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 182,18 грн;

- № 0-1823 від 28.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 2460,90 грн;

- № 0-1823 від 28.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 8722,90 грн;

- № 0-1823 від 28.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 2115,20 грн;

- № 0-1823 від 28.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 7497,60 грн.

Крім того, позивач просив поновити строк звернення до суду, мотивуючи це тим, що оскаржувані рішення отримав в листопаді 2021 року, а з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану, у зв`язку з чим він добровільно пішов до Збройних Сил України і тому не міг своєчасно оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень залишено без руху та надано позивачу строк для надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та надання доказів поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали представником позивача Кудіним О.М. подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень і додані до неї документи - повернуто позивачу.

Позивач не погодився із вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм процесуального права, без з`ясування фактичних обставин справи, що викладені в окремій заяві про поновлення пропущеного процесуального строку разом із письмовими доказами, поданими в обґрунтування цієї заяви, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, з посиланням на обставини викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, вказує, що внаслідок об`єктивних обставин, що не залежали від його волі, ОСОБА_2 не зміг своєчасно звернутися з цим позовом до суду. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, поданим на обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду та проявив занадто формальну позицію, істотно порушивши право позивача на справедливий суд.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вказує, що позивачем у заяві про поновлення строку не було наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 312 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Повертаючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20, виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, однак, не надав доказів та не навів обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац 1 частини 2 статті 122 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Предметом оскарження у цій справі є податкові повідомлення-рішення відповідача № 117988/1-13 від 08.08.2017, № 117988/1-13 від 08.08.2017, № 0-1823 від 28.10.2019, № 0-1823 від 28.10.2019, № 0-1823 від 28.10.2019, № 0-1823 від 28.10.2019.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України, якою передбачено, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Пункт 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яка встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Як установлено судом, у спірних правовідносинах процедура адміністративного оскарження не проводилися.

У випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень без використання досудового порядку вирішення спору, строк звернення до суду визначається абзацом першим частини другої статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з цим позовом визначається статтею 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 судова палата також акцентує увагу на тому, що при обчисленні шестимісячного строку звернення до суду у подібних до цієї справах, суди повинні звертати особливу увагу на момент початку перебігу цього строку і в кожній конкретній справі вирішувати питання про наявність/відсутність підстав вважати його пропущеним, а так само наявність/відсутність підстав вважати такий строк пропущеним з поважних причин.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Вказані висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 813/3756/17.

За правилами частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Варто зазначити, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини щодо надсилання та вручення ГУ ДПС у Сумській області ОСОБА_1 оскаржених податкових повідомлень-рішень від 08.08.2017 та 28.10.2019. Визначаючи період з якого розпочався початок перебігу строку на звернення позивача до суду з цим позовом, суд першої інстанції виходив з доводів позивача про те, що оскаржувані рішення він отримав в листопаді 2021 року, після звернення із відповідною заявою до податкового органу, та надавав оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду починаючи з цього періоду.

Отже, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо поважності наведеним позивачем обставинам пропуску строку звернення до суду з цим позовом, в межах встановленого судом першої інстанції періоду, колегія судів зазначає таке.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Згідно з усталеної практики Верховного Суду, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку позивач поважність причин пропуску строку звернення до суду обґрунтував тим, що до 20 листопада 2021 року у позивача не було тексту рішення суб`єкта владних повноважень, щоб з цим документом звернутись за допомогою до адвоката про надання правової допомоги. 01 грудня 2021 року він звернувся до адвоката Тютюнника Вячеслава Володимировича, який погодився надавати позивачу правничу допомогу та повідомив про доцільність оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, після чого позивач передав йому всі документи, в тому числі оригінали отриманих рішень. Проте наприкінці лютого 2022 року, перед початком збройної агресії РФ, позивачу стало відомо, що адвокат Тютюнник В.В. не виконав своєї роботи, він мав намір припинити свою адвокатську діяльність і виїхав за кордон. За вказаних обставин позивач не міг з ним зв`язатись та дізнатись про стан виконання його доручення як клієнта, після чого позивач уклав договір з іншим адвокатом - Кудіним Олександром Михайловичем. 24 лютого 2022 року на територію м. Охтирка заїхали численні колони загарбників РФ і вся територія Охтирського району була окупована, бої по визволенню Охтирського району тривали до кінця квітня 2022 року. З початком агресії позивач вступив до лав ЗСУ і був вимушений разом з іншими військовослужбовцями в складі частини спочатку відступати з Охтирського району, а потім наступати і весь час перебувати поза межами міста Охтирка. Вказує, що до закінчення деокупації Охтирського району неможливо було знайти жодного адвоката чи іншого юриста, в м. Охтирка почали надавати правничу допомогу з жовтня 2022 року, коли відновили від пошкоджень Охтирський міськрайонний суд. Вже після укладення договору з адвокатом Кудіним О.М. позивачу довелося повторно витребовувати шляхом подання заяви до Охтирської ОДНІ копії податкових повідомлень - рішень, які являються предметом оскарження у цій справі.

На підтвердження зазначених обставин, позивачем надано довідку про місце служби в складі ДФТГ, копію ордеру адвоката ОСОБА_3 , копію повноважень адвоката Тютюнника В.В. та витяг з реєстру про припинення адвокатської діяльності.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що позивачем не вказано, які заходи вживалися ним у період з 25.11.2021 (час укладення договору з адвокатом) до 24.11.2022 і які обставини виникли та об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливили або ускладнили подання позову у цей період, а сам факт проходження служби по контракту в ДФТГ, не свідчить про дійсні перешкоди для звернення до суду або за правовою допомогою до іншого адвоката.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що позивач детально та послідовно виклав у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини щодо вчинених ним дій з метою звернення до суду з цим позовом, починаючи з моменту звернення до адвоката Тютюнника В.В., яким суд першої інстанції не у повній мірі надав оцінку.

Варто зазначити, що особливістю розглядуваної правової ситуації є те, що позивач посилається на обставини пов`язані із введенням в країні воєнного стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та безпосередньо у місто, в якому проживає позивач.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі Указами Президента України воєнний стан продовжувався та діє на теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналізуючи тлумачення "воєнного стану" та вказаного вище законодавства, колегія суддів уважає, що введення в країні воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду. Водночас, у кожному конкретному випадку у разі прямого впливу повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та його наслідків на неможливість вчасно учасником справи звернутися до суду з позовом (як конституційним правом особи на судовий захист), суд може визнати такий пропуск поважним.

З урахуванням встановленого судом першої інстанції початку перебігу строку на звернення до суду з цим позовом (листопад 2021 року), останній день такого строку припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (травень 2022 року). Позивач не міг заздалегідь передбачити таке вторгнення та його неможливість звернутися з до суду. При цьому на початку вказаного періоду позивач звернувся за правовою допомогою з метою реалізації свого права на судовий захист.

Крім того, із загальнодоступних джерел відомо про вторгнення окупаційних військ у м. Охтирка 24.02.2022, перебування цього міста в зоні проведення активних воєнних (бойових) дій, під ракетними та артилерійськими обстрілами. Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку. Крім того, суд не дослідив та не врахував доводи позивача про те, що до закінчення деокупації Охтирського району неможливо було знайти жодного адвоката чи іншого юриста, в м. Охтирка почали надавати правничу допомогу з жовтня 2022 року, коли відновили від пошкоджень Охтирський міськрайонний суд, а також стосовно необхідності, після укладення договору з адвокатом Кудіним О.М., повторно витребовувати шляхом подання заяви до Охтирської ОДНІ копії податкових повідомлень - рішень, які є предметом оскарження у цій справі.

При цьому, колегія враховує, що згідно з довідкою про місце служби в складі ДФТГ, позивач з 24.02.2022 проходить службу і від зазначеного періоду мешкає поза межами м. Охтирка Сумської області, яке являється його місцем проживання (а.с. 24).

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ураховуючи викладене, поведінка позивача не свідчить про допущення ним необґрунтованого зволікання із підготовкою відповідної позовної заяви та із поданням її до суду, не свідчить про його байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про їх порушення, а навпаки демонструє вжиття позивачем активних заходів з метою реалізації своїх прав на отримання правничої допомоги та звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що сукупність обставин, на які посилався позивач у поданих ним заявах про поновлення пропущеного строку звернення до суду, свідчить про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які дійсно перешкоджали належній реалізації позивачем права на оскарження рішень відповідача суб`єкта владних повноважень, іншого судом першої інстанції не було встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

За практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа має мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі Белле проти Франції (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, заява № 23805/94, § 36).

Таким чином, суд доходить до висновку, що за наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом порушених прав у строки, визначені КАС України, ОСОБА_1 не може бути позбавлений доступу до правосуддя.

Згідно ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі вище викладеного, зважаючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 по справі № 480/1517/23 - скасувати.

Справу № 480/1517/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова