Справа № 440/14263/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 жовтня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/14263/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали адміністративного позову Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт третій результативної частини наказу Міністерства юстиції України № 3209/5 від 01 серпня 2022 року "Про задоволення скарги", яким тимчасово заблоковано приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці;

- визнати протиправними та скасувати пункти чотири, шість, вісімнадцять, дев`ятнадцять, описової частини наказу Міністерства юстиції України № 3209/5 від 01 серпня 2022 року "Про задоволення скарги".

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України № 3209/5 "Про задоволення скарги" прийнятий 01 серпня 2022 року.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивачем зазначено, що про винесення оскаржуваного наказу вона дізналася 02 серпня 2022 року.

Позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом 26 вересня 2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого Законом.

До позовної заяви позивачем додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, в обґрунтування якої зазначено, що у серпні 2022 року, коли позивач дізналася про оскаржуваний наказ, в Україні тривав воєнний стан та бойові дії, внаслідок чого стан справ на ринку нотаріальних послуг не був позивачу зрозумілим та прогнозованим, через події у країні позивач відчула погіршення стану свого здоров`я, у зв`язку з чим виїхала за кордон для лікування 14 листопада 2022 року та повернулася до України 15 січня 2023 року. Вважаючи, що для підготовки позову необхідні додаткові документи та інформація, позивач стверджує, що направила до Міністерства юстиції України лист від 17 січня 2023 року з проханням надати документи та роз`яснення, та не отримавши відповіді, надіслала до Міністерства юстиції України лист від 14 лютого 2023 року. 16 березня 2023 року позивачу оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 365-2 КК України, та 17 березня 2023 року позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому законами України затверджено відповідні укази Президента України, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, а потім з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Полтавський окружний адміністративний суд не припиняв роботи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, безперервно здійснював своє діяльність, забезпечував усім особам, у тому числі й позивачу, можливість реалізації права на судовий захист. В умовах воєнного стану доступ до суду є безперешкодним та безперервним у межах режиму роботи суду.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі розпочався та закінчився у період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.

Позивач зазначає, що внаслідок введення воєнного стану на території України позивачу у серпні 2022 року не був зрозумілий та прогнозований стан справ на ринку нотаріальних послуг, однак, такі обставини є суто суб`єктивними обставинами сприйняття позивачем дійсності, а не обставинами непереборної сили, які унеможливили чи ускладнили позивачу звернення до суду з позовом у межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Встановлений законодавством строк звернення до суду з позовом починає свій відлік з часу коли особа дізналася про оскаржуване рішення відповідача, а не з дати коли позивач з`ясувала для себе, що цим рішенням відповідач порушив її право.

Доводи позивача про погіршення стану її здоров`я та від`їзд за кордон 14 листопада 2022 року саме для лікування не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

За твердженням позивача, вона перебувала за кордоном з 14 листопада 2022 року по 15 січня 2023 року, тобто позивач повернулася в Україну в межах строку звернення до суду, який закінчився лише 03 лютого 2023 року, а тому позивач мала реальну можливість звернутися до адміністративного суду у межах шестимісячного строку, встановленого законом.

Позивач стверджує, що не звернулася до суду з позовом у строк, встановлений законом, зокрема, у зв`язку з надісланням до Міністерства юстиції України листа від 17 січня 2023 року з проханням надати документи та роз`яснення, та листа від 14 лютого 2023 року про надання інформації, копії яких позивачем додано до позову.

Разом з тим, по перше: позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження фактичного надіслання листів від 17 січня 2023 року та від 14 лютого 2023 до Міністерства юстиції України, а по друге: відсутність можливості у позивача самостійно подати докази не є перешкодою для звернення з позовом до адміністративного суду, оскільки статтею 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2021 року у справі №260/611/21 зазначив, що "... реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 10 грудня 2020 №1723/02-12 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку".

Обставини оголошення позивачу 16 березня 2023 року підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 365-2 КК України, та обрання позивачу 17 березня 2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виникли вже після закінчення строку звернення до суду з даним позовом, тобто після 03 лютого 2023 року, а тому суд відхиляє доводи позивача з посиланням на ці обставини, як на такі, що перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду з позовом у межах шестимісячного строку, встановленого законом.

Крім того, Верховний Суд при розгляді справи № 420/334/19 у постанові від 29 вересня 2021 року зазначив, що: "... ні наявність кримінального провадження, ні перебування під вартою не унеможливлюють звернення позивача до суду за захистом своїх прав через представника у встановлений законом строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права".

Оцінюючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем у заяві обставини носять суб`єктивний характер та отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому підстави для поновлення строку, вказані приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 118, 120, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження;

Роз`яснити позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Удовіченко