Справа № 320/13037/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року № 320/13037/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства аграрної політики та продовольства України
провизнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2022 №310-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді директора Департаменту з комунікаційної політики та організаційного забезпечення Міністертсва аграрної політики та продовольства України з 31.12.2022;

- стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 31.12.2022 по день винесення судом рішення про поновлення на роботі включно;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді та стягнення середнього заробітку в межах стягнення суми за один місяць.

В обгрунтуваня позовних вимог позивачем зазначено про порушення відповідачем процедури звільнення ОСОБА_1 із займаної посади шляхом невжиття заходів для переведення його на рівнозначну посаду, внаслідок чого порушено основні засади діяльності органу державної влади та трудові гарантії, права позивача як працівника та державного службовця. Позивачем наголошено, що жодна норма законодавства не передбачає права та/або обов`язку відповідача повторного (неодноразового) вручення попередження про звільнення позивача із займаної посади.

Крім того, на думку позивача, відповідач зобов`язаний був запропонувати всі наявні вакансії, які відповідають визначеним законодавством вимогам, що існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Зауважив, що виходячи із кількості наявних посад на дату першого попередження, а також подальших змін і виникнення додаткових посад, відповідачем не було виконано вимог закондавства щодо пропозиції позивачу всіх наявних вакантних посад, які він може обіймати, внаслідок чого було порушено вимоги частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 відкрито провадження у справі №320/13037/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у відповідача всі документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення та довідку про середню заробітну плату за два місяці перед звільненням із зазначенням всіх складових заробітної плати та кількості робочих днів у кожному місяці згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідачем у поданому до суду 18.07.2023 відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 не визнано, вказавши, що на виконання вимог частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» позивачу було надано письмове попередження про наступне звільнення від 15.11.2022 та запропоновано усі вакантні посади Міністерства аграрної політики та продовольства України (крім політичної посади, посади патронантної служби, посади дипломатичного радника, призначення на які потребує спеціальної перевірки, а також двох посад, потребу щодо яких оприлюднено на вебсайті Мінагрополітики у рубриці «Кадрова політика» та однієї посади, щодо якої надіслано гарантійний лист про призначення особи за переведенням) станом на 15 листопада 2022 року згідно з переліком, який додавався до вказаного попередження. Підставами для звільнення позивача згідно наказу від 27.12.2022 №310-к «Про звільнення ОСОБА_1 » було попередження про наступне звільнення від 15.11.2022 та заява ОСОБА_1 про відмову від переведення на запропоновані посади від 14.12.2022, а тому відповідач вважає, що оскаржуваний наказ є таким, що повністю відповідає нормам Закону України «Про державну службу» та виданий із дотриманням чинного законодавства.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Згідно частини другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2022 №283 уведено в дію з 10.05.2022 зміни до структури та штатного розпису Міністерства аграрної політики та продовольства України, виклавши їх в новій редакції.

На підставі попередження про наступне звільнення від 15.11.2022 відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 попереджено про скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Позивачем 14.12.2022 подано заяву, відповідно до якої він відмовився від запропонованих йому посад.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2022 №310-к відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, частини третьої, частини четвертої статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу», частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2021 №72 «Про введення в дію структури та штатного розпису апарату Мінагрополітики», наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.10.2022 №825 «Про введення в дію структури штатного розпису апарату Мінагрополітики та затвердження розподілу обов`язків між Міністром аграрної політики та продовольства України, його першим заступником та заступниками, повноважень державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України» ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту з комунікаційної політики з організаційного забезпечення 30 грудня 2022 року за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Підставою для прийняття вказаного наказу стало попередження про наступне звільнення від 15.11.2022 та заява ОСОБА_1 про відмову від переведення на запропоновані посади від 14.12.2022.

Вважаючи, що відповідачем було протиправно винесено Наказ від 27.12.2022 №310-к «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу». Вказаний Закон є спеціальним актом законодавства, що регулює проходження державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 названого вище Закону державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Як встановлено судом, відповідно до наказу від 27.12.2022 №310-к позивача звільнено з посади директора Департаменту з комунікаційної політики та організаційного забезпечення 30.12.2022 за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Оскільки звільнення позивача відбулося на підставі вищевказаної правової норми, суд повинен встановити, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, зміни його структури та штатного розпису.

Судом встановлено, що до прийняття оскаржуваного наказу позивач обіймав посаду директора Департаменту з комунікаційної політики та організаційного забезпечення.

Разом з тим, відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.10.2022 №825 уведено в дію з 24.10.2022 структуру та штатний розпис апарату Міністерства аграрної політики та продовольства України, з якої вбачається відсутність в ній Департаменту з комунікаційної політики та організаційного забезпечення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність дійсних змін у структурі, що зумовило затвердження нового штатного розпису відповідача, в якому відсутня посада, яку обіймав позивач, та призвело до необхідності скоротити цю посаду та до виникнення підстав для звільнення позивача відповідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Водночас суд дійшов висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення позивачем і припинення його державної служби.

При цьому, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.10.2022 №825 не оскаржувався та є чинним, доказів протилежного сторонами суду не надано.

Як встановлено судом посада, яку обіймав позивач скорочена з подальшим внесенням змін до штатного розпису, яким введено посаду начальника Управління комунікаційної політики та організаційного забезпечення.

За змістом положень частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наразі врегульована положеннями Закону України «Про державну службу».

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Крім того, із наведених законодавчих приписів слідує, що на роботодавця покладено обов`язок в тридцятиденний термін до звільнення попередити державного службовця про скорочення посади та запропонувати йому рівнозначну або нижчу посаду за відсутності рівнозначної.

На підставі попередження про наступне звільнення від 15.11.2022 відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2 попереджено про скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Від запропонованих посад відповідно до заяви від 14.12.2022 позивач відмовився.

На переконання суду, відповідачем дотримано вимоги вказаної вище правової норми в частині можливості надання державному службовцю пропозиції про працевлаштування на будь-якій вакантній посаді, оскільки позивачу перед звільненням з урахуванням досвіду його роботи та освіти запропоновано для працевлаштування наявні вакантні посади згідно зігдно переліку вакантних посад станом на 15.11.2022, від яких він письмово відмовився.

Вирішуючи спір суд відхиляє доводи позивача щодо порушення відповідачем норм Закону України «Про державну службу», оскільки ним запропоновано не всі рівнозначні посади.

Суд звертає увагу, що норма частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» зобов`язує роботодавця у разі скорочення посади державної служби запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. Тобто, нижча посада може бути запропонована державному службовцю у виняткових випадках, зокрема у разі відсутності іншої рівнозначної посади.

При цьому, аналіз змісту статті 87 Закону України «Про державну службу» дозволяє дійти висновку, що у разі скорочення в державному органі конкретної посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності державних службовців, роботодавець пропонує державному службовцю не будь яку рівнозначну посаду, а лише ту, яка є вакантною.

На переконання суду, зазначене у вказаній нормі словосполучення «пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби», в контексті спірних правовідносин не містить обов`язку відповідача пропонувати всі рівнозначні посади, оскільки в такому разі виникла б необхідність звільняти працівників, які їх займають на законних підставах.

Отже, винятковими обставинами, які дозволяють запропонувати державному службовцю нижчу посаду може бути відсутність інших вакантних рівнозначних посад у цьому державному органі.

Суд відзначає, що відповідач запропонував позивачу всі посади, які були вакантними на момент скерування попередження та прийняття оскаржуваного наказу, від яких позивач відмовився. Доказів наявності на момент звільнення рівнозначної вакантної посади, яка не була запропонована позивачу суду не подано.

Отже, відповідач не мав можливості запропонувати позивачу інші посади, позивач відмовився від запропонованих, а тому Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2022 №310-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Департаменту з комунікаційної політики з організаційного забезпечення 30 грудня 2022 року за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Посилання позивача на приписи Кодексу законів про працю України суд вважає необгрунтованими, оскільки процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наразі врегульована положеннями Закону України «Про державну службу».

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що статтею 42 КЗпП України врегульовано питання залишення на роботі або працевлаштування працівників при скороченні чисельності чи штату. Водночас, у даній правовій ситуації мала місце зміна штатного розпису.

Разом з тим, стаття 87 Закону України «Про державну службу» пов`язує припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення не лише із скороченням чисельності або штату державних службовців, а й із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Як наголошено позивачем, жодна норма законодавства не передбачає права та/або обов`язку відповідача повторного (неодноразового) вручення попередження про звільнення позивача із займаної посади.

Посилання позивача на повідомлення про зміну істотних умов державної служби від 08.07.2021, від 24.11.2021, на попередження про наступне вивільнення від 30.09.2022 суд вважає безпідставними з огляду на те, що вони не були підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про державну службу» не встановлює вимог до суб`єкта призначення або керівника державної служби щодо обов`язкового звільнення державного службовця по закінченню строку після ознайомлення з попередженням про звільнення про наступне вивільнення.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено наявності у позивача будь-яких гарантій, визначених Законом України «Про державну службу» та Кодексом законів про працю України, які унеможливлюють його звільнення на підставі оскаржуваного наказу.

Суд не здійснює порівняльного аналізу посадових обов`язків та функціїй за посадою, яку обіймав позивач до звільнення, з посадовими обов`язками та функціями за посадою начальника Управління комунікаційної політики та організаційного забезпечення, яка, згідно з твердженням позивача є майже тотожною, та могла бути запропонована йому відповідачем. За відсутності обов`язку відповідача запропонувати позивачу для працевлаштування усі наявні у нього вакантні посади, зокрема, й зазначену позивачем вище, наслідки такого порівняльного аналізу не мають значення для вирішення спору.

Із огляду на наведене суд вважає, що відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу від 27.12.2022 №310-к «Про звільнення ОСОБА_1 » діяв у межах та у спосіб, встановлений законодавством, а тому відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту з комунікаційної політики та організаційного забезпечення Міністертсва аграрної політики та продовольства України з 31.12.2022 та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем обґрунтовано належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Міністерство аграрної політики та продовольства України (ідентифікаційний код: 37471967, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.