Справа № 160/20099/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/20099/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.)

в адміністративній справі №160/20099/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 21.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу роботи періоди роботи

з 27.07.1984 року по 01.10.1984 року,

з 01.10.1984 року по 01.10.1985 року,

з 01.10.1985 року по 26.01.1993 року,

з 10.11.1994 року по 31.01.2001 року,

з 17.12.2002 року по 31.12.2002 року,

з 20.12.2008 року по 31.12.2008 року,

з 13.12.2009 року по 31.12.2009 року та нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугою років

з 27.07.1984 року по 01.10.1984 року

з 01.10.1984 року по 01.10.1985 року,

з 01.10.1985 року по 26.01.1993 року,

з 10.11.1994 року по 31.01.2001 року,

з 17.12.2002 року по 31.12.2002 року,

з 20.12.2008 року по 31.12.2008 року,

з 13.12.2009 року по 31.12.2009 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 24.03.2022 року їй було призначено пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, при призначенні пенсії за вислугою років до страхового стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідачем не враховані певні періоди. Про незарахування періодів роботи відповідач не повідомляв ні яким чином. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними. З 05.06.2022 року позивачка отримує пенсію за віком. Вважає, що є підстави для виплати їй грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивачки від 26.08.2022 року про здійснення перерахунку пенсії.

Зобов`язано відповідача розглянути заяву позивачки від 26.08.2022 року про перерахунок пенсії, згідно з вимогами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, із прийняттям відповідного рішення, зарахувавши до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугою років

з 27.07.1984 року по 01.10.1984 року,

з 01.10.1984 року по 01.10.1985 року,

з 01.10.1985 року по 26.01.1993 року,

з 10.11.1994 року по 31.01.2001 року,

з 17.12.2002 року по 31.12.2002 року,

з 20.12.2008 року по 31.12.2008 року,

з 13.12.2009 року по 31.12.2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції (щодо задоволення позову) обґрунтував тим, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не розглянуло заяву позивачки про перерахунок пенсії у спосіб, що визначений законом, а тому суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №1058-ІV та Порядком №22-1. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугою років з 27.07.1984 року по 01.10.1984 року з 01.10.1984 року по 01.10.1985 року, з 01.10.1985 року по 26.01.1993 року, з 10.11.1994 року по 31.01.2001 року, 17.12.2002 року по 31.12.2002 року, 20.12.2008 року по 31.12.2008 року, 13.12.2009 року по 31.12.2009 року, то суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано вказані періоди до спеціального стажу позивача, відтак ефективним способом захисту позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до спеціального стажу позивача.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачці грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, є передчасними, оскільки на момент прийняття рішення по справі позивачка отримує пенсію за віком, до цього отримувала пенсію за вислугою років. Питання щодо наявності підстав для такої грошової допомоги буде вирішене після повторного розгляду заяви від 26.08.2022 року, на підставі якої відповідач має прийняти відповідне рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що умови п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконані, тому має право на виплату грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржується саме в частині відмови зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачці грошову допомогу на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою від 26.08.2022 року про зарахування до стажу роботи за вислугою років наступні періоди:

- 27.07.1984 року по 01.10.1984 року вихователь ясельної групи дитячого садка №4;

- 01.10.1984 року по 01.10.1985 року вихователь ясельної групи дитячого садка;

- 01.10.1985 року по 26.01.1993 року вихователь дитячого садка №18;

- 01.10.1985 року по 31.01.2001 року,

з 17.12.2002 року по 31.12.2002 року,,

з 20.12.2008 року по 31.12.2008 року,

з 13.12.2008 року по 31.12.2008 року медсестра відділення новонароджених;

та виплату грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Відповідач листом від 11.10.2022 року №30683-23569/Т-01/8-0400/22 надав відповідь на звернення від 26.08.2022 року (надійшло 14.09.2022 року) та повідомив, що з 24.03.2022 року пенсію позивачці призначено за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Спеціальний стаж позивачки, обчислений за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, складає 20 років 08 місяців 02 дні, що не дає права на виплату грошової допомоги.

Позивачка вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні до спеціального стажу роботи зазначених періодів роботи та грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Оскільки в частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, то колегія суддів апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачці грошову допомогу на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже вказаною нормою визначено, що вказана грошова допомога виплачується якщо особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивачці спочатку була призначена пенсія за вислугу років з 24.03.2022 року.

Однак з 05.06.2022 року позивачці була призначена пенсія за віком.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивачка до призначення пенсії за віком одержувала пенсію за вислугою років.

Позивачка вважає, що відповідач протиправно не виплатив їй грошову допомогу в розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Водночас, відповідач у відповіді на позов зазначає, що зазначена грошова допомога згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 може бути призначена, якщо особа до цього не отримувала пенсію.

Надаючи оцінку даним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції, ухвалою від 13.07.2023 року витребувала у позивачки та відповідача докази (та за необхідності письмові пояснення) щодо таких питань:

1.Чи продовжила позивачка працювати після призначення їй пенсії за вислугою років (т.т. після 24.03.2022)?

2. Чи виплачувалися позивачці щомісячні пенсійні виплати по пенсії за вислугою років?

3. Коли призначена позивачці пенсія з віком?

Натомість, на виконання зазначеної ухвали до суду апеляційної інстанції від позивачки та відповідача станом на 29.09.2023 року будь-яких доказів та пояснень не надійшло.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення ґрунтує свої висновки на доказах, що містяться у матеріалах справи.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до перерахунку пенсії від 14.07.2022 року на підставі рішення №94 від 14.07.2022 року позивачці призначена пенсія за віком (при цьому з 24.03.2022 року позивачці була призначена пенсія за вислугу років).

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оскільки позивачці з 24.03.2022 року вже була призначена пенсія за вислугу років, то відсутні підстави для виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачці грошову допомогу, у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7- 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, є передчасними, оскільки на момент прийняття рішення по справі позивачка отримує пенсію за віком, до цього отримувала пенсію за вислугою років. Питання щодо наявності підстав для грошової допомоги буде вирішене після повторного розгляду заяви від 26.08.2022 року, на підставі якої відповідач має прийняти відповідне рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

По суті рішення суду першої інстанції є правильним, тому не підлягає скасуванню.

В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.09.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 29.09.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова