Справа № 200/2984/23
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року Справа№200/2984/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Бурдужа А.В. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не зарахуванню до страхового стажу періоду роботи з 02.09.1989 по 28.12.1994, яке викладене в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 02.11.2022 № 55 на заяву позивача від 28.10.2022, та скасувати зазначене рішення;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії позивачу через відсутність необхідного страхового стажу передбаченого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не зарахуванню до страхового стажу періоди роботи з 02.09.1989 по 30.08.1990 та з 01.01.1992 по 28.12.1994, яке викладене в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 05.06.2023 за № 55 на заяву від 27.05.2023, та скасувати зазначене рішення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 періоди роботи на підприємстві «Об`єднання Амур» з 02.09.1989 по 30.08.1990; з 01.01.1992 по 28.12.1994, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити пенсію з 27.11.2022 (дати виникнення права на пенсію), з урахуванням зарахованих судом періодів роботи, нарахувати та виплатити заборгованість з дати її призначення по даний час.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що зверталась до відповідачів через портал електронних послуг із заявою про призначення пенсії, разом з якою подавала необхідний пакет документів. Не отримавши ані рішення про відмову, ані пенсії звернулась за допомогою до адвоката. Із відповіді на адвокатський запит дізналась про відмову у призначення пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 02.09.1989 по 28.12.1994, оскільки відсутній номер наказу про прийом на роботу в трудовій книжці.

Позивач не погоджується з вказаними рішеннями, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації суб`єкта господарювання. Зазначає про надання всіх необхідних документів для призначенні пенсії, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 03 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області наданий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що не є належним відповідачем у справі, оскільки звернення позивача про призначення пенсії опрацьовано за принципом екстериторіальності та розглянуто спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у наданому відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову, зазначив, що станом на 28.10.2022 страховий стаж позивача становив 23 роки 10 місяців 23 дні. В зв`язку з не проставленням апостилю на довідці, виданої Державним архівом Єврейської автономної області та припиненням з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не зараховано періоди роботи позивача з 02.09.1989 по 30.08.1990 та з 01.01.1992 по 28.12.1994. Тому вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії від 02.11.2022 за № 55 є обґрунтованим та прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та мешкає за адресом: АДРЕСА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.11.2022 № 55 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 28.10.2022 в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Не зараховано періоди роботи позивача з 02.09.1989 по 28.12.1994, як такі що потребують підтвердження довідкою. Визначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 10 місяців 23 дні.

Заяву позивача від 27.05.2023 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого від 05.06.2023 № 55 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявниці на дату звернення становить 28 років 05 місяців 08 дні. Не зараховано періоди роботи:

з 02.09.1989 по 30.08.1990 на підприємстві «Об`єднання Амур» (російська федерація) згідно записів трудової книжки від 06.04.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки номер підстави прийняття не зазначено, та згідно архівної довідки від 15.02.2023 № С01562/1, виданої Державним архівом Єврейської автономної області, оскільки в довідці компетентним органом російської федерації не проставлений апостиль, передбачений статтею 4 Конвенції від 05.10.1961, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів;

з 01.01.1992 року по 28.12.1994 період роботи на підприємстві «Об`єднання Амур» (російська федерація) згідно записів трудової книжки від 06.04.1981 серії НОМЕР_1 та архівної довідки від 15.02.2023 № С-1562/1, виданої Державним архівом Єврейської автономної області, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2023 на адвокатський запит рішенням № 55 від 02.11.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, оскільки відсутні необхідні 29 років страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу, відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 06.04.1981, не враховано періоди роботи з 02.09.1989 по 28.12.1994, оскільки відсутній номер наказу про прийом на роботу, чим порушено пункт 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція), яким визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Трудова книжка позивача НОМЕР_4 від 06.04.1981 містить записи про роботу в спірні періоди (записи № 12-14):

з 02.09.1989 по 28.12.1994 «Объединение Амур, уч.повара, поваром в школьную столовую с. Воскресеновка переводом с Воскресеновского с-за. Уволена по уходу за ребенком дошкольного возраста» (мовою оригіналу).

Запис під № 12 про прийом на роботу не містить номеру Наказу від 01.2.89. Записи завірені підписом відповідальної особи та печаткою установи.

Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 04 місяці 22 дні.

Позивачем надано архівні довідки видані Державним архівом Єврейської автономної області рф від 15.02.2023 № С-1562/1, від 20.04.2023 № С-442/1, № С-442/2, згідно з якими в архівних відомостях об`єднання громадського харчування «Амур» в особистих картках звільнених працівників значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уч. кухаря, кухар з 02 вересня 1989 року (наказ від 01 вересня 1989 року № 120) до 28 грудня 1994 року (наказ від 28 грудня 1994 року № 81). Переклад довідок завірено апостилем.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Суд враховує, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року

Пенсії громадянам, які проживали / працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону № 1058.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998року № 140/98-ВР

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року

Проте, вирішуючи справу, суд звертає увагу, що прийняття позивача на роботу 02.09.1989 припадає на період існування колишнього СРСР. За таких обставин підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже відповідач, приймаючи спірне рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу

З урахуванням того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій є запис про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 02.09.1989 по 28.12.1994, який засвідчено печаткою установи та підписом відповідальної особи, доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем щодо розгляду наданих документів при призначені пенсії та безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Щодо способу захисту порушених прав позивача суд вказує, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведені норми, суд зазначає, що порушення права позивача відбулося шляхом прийняття відповідачами протиправних рішень про відмову у призначенні пенсії, як індивідуальних актів, за відсутності інших окремих дій чи бездіяльності, які б мали юридичне значення. Тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.11.2022 № 55 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.06.2023 за № 55 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із зобов`язанням ГУ ПФУ в Рівненській області, яке першим розглядало заяву позивача, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 жовтня 2022 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 02.09.1989 по 30.08.1990 та з 01.01.1992 по 28.12.1994.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів в рівних частках пропорційно задоволеній частині позовних вимог підлягає стягненню сума 268,40 грн. з кожного відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненській області (33028, Рівненська область, Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3; ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії від 02.11.2022 № 55.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії від 05.06.2023 за № 55.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 28.10.2022 з урахуванням висновків суду про зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи на підприємстві «Об`єднання Амур» з 02.09.1989 по 30.08.1990 та з 01.01.1992 по 28.12.1994.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Рівненській області (33028, Рівненська область, Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.А. Чекменьов