Справа № 201/5571/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 201/5571/23
Суддя І інстанції Федоріщев С.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову №80 від 04.05.2023 року, винесену начальником Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Рожко В.М.;

- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю винесеної відносно позивача постанови. Вказає на те, що він не відмовлявся від проходження військової служби, а просив замінити її на альтернативну службу, не пов`язану з армією та військовими.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Соборний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 травня 2023 року начальником Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Рожко В.М. відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 80 за справою про адміністративне правопорушення. Відповідно до вказаної постанови в період дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 (зі змінами), враховуючи положення ст. 64 Конституції України, 04 травня 2023 року ОСОБА_1 відмовився проходити військову службу у військовому шпиталі, ВЧ НОМЕР_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення): місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Оскаржувана постанова начальником Соборного районного ТЦКСП прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року, згідно якого в період дії правового режиму воєнного стану, незважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 (зі змінами), враховуючи положення ст.64 Конституції України, 04.05.2023 року ОСОБА_1 відмовився від проходження служби за мобілізацією у військовому шпиталі (ВЧ НОМЕР_1 ), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП (а.с.31).

ОСОБА_1 як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що він належить до релігійної громади Свідків Єгови в Україні. Згідно релігійних переконань він не може проходити військову службу або приймати будь-яку участь у військових діях, ні прямо, ні опосередковано. Посилаючись на статтю 35 Конституції України, положення Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», скаржник зазначає, що звертався до відповідача із заявою про заміну військового обов`язку невійськовим та про готовність проходити альтернативну, цивільну службу.

Колегія суддів вказані доводи до уваги не приймає з огляду на таке.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 16 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» допускається обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» альтернативна (невійськова) служба під час війни не визначена.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.

Згідно ст.65 Конституції України, частини першої ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частиною 4 ст.35 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з положеннями статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з положеннями частині третьої статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Скаржник вказує, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем порушено вимоги ст.ст.278, 280 КУпАП, однак такі доводи є безпідставними та недоведеними, оскільки, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що вказана постанова прийнята відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було належним чином повідомлено, про що свідчить його підпис у протоколі від 04.05.2023 року.

Про неможливість розгляду справи у день складання протоколу, жодних клопотань від позивача не надходило.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 26 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.А. Шальєва

суддя С.В. Сафронова