Справа № 320/14020/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач, громадянин російської федерації ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 про припинення громадянства України ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 08.08.2019 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що для прийняття рішення про відмову у відкритті провадження необхідним є обов`язкова наявність рішення, постанови суду або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі, що набрали законної сили за обов`язкової наявності всіх наступних умов: спірн виник між тими самими сторонами, спір виник про той самий предмет, спір з тих самих підстав.

На думку апелянта, Київський окружний адміністративний суд не встановив та не перевірив підстави звернення позивача до суду в кожному окремому випадку.

Апелянт наполягає, що підставами повторного звернення з позовною заявою 27.02.2023 до Київського окружного адміністративного суду про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 були зовсім інші, і жодним чином не стосувались обставин, заявлених у позовній заяві по справі № 560/4779/22.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою громадянина російської федерації ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року громадянин російської федерації ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2022, у справі № 560/4779/22 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.10.2021 про оформлення припинення громадянства України та зобов`язання прийняти декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та видати паспорт громадянина України (набрало законної сили 29.12.2022).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами та про той самий предмет.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів із зазначеним погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Верховний Суд надаючи оцінку наявності підстав для застосування пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, наслідком якого є відмова у відкритті провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 24 листопада 2020 року у справі №280/1215/20, від 03 листопада 2021 року у справі №640/1989/20, від 27 серпня 2021 року у справі №320/5194/20, від 11 лютого 2021 року у справі №540/1050/20, від 12 травня 2022 року у справі №120/3237/20-а, від 08 лютого 2022 року у справі №340/807/21, зазначав, що відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Таким чином, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вказаних вище умов для відмови у відкритті провадження у справі, що розглядається.

За перевіркою матеріалів справи, предметом спору у цій справі є: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 про припинення громадянства України ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області внести до відповідних реєстрів та баз даних інформацію про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 08.08.2019 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

В той же час, як встановлено судом першої інстанції, Хмельницьким окружним адміністративним судом та Сьомим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу № 560/4779/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Предметом спору у справі № 560/4779/22 також було оскарження рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07 жовтня 2021 року про припинення громадянства України ОСОБА_1 і зобов`язання відповідача прийняти у позивача декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та видати позивачу паспорт громадянина України.

Так, позовні вимоги у справі № 560/4779/22 були обґрунтовані тим, що на виконання свого зобов`язання по припиненню іноземного громадянства, він здійснював всі можливі дії по такому його припиненню, проте, з незалежних від нього обставин - не міг його завершити, оскільки після зібрання відповідних документів для припинення громадянства РФ позивач неодноразово у 2020 році особисто звертався до посольства РФ в Україні у м. Києві з відповідними документами та проханнями, а також направляв їх через органи поштового зв`язку письмово, проте будь-якої письмової відповіді не отримував, а в усній формі йому повідомлялось про необхідність особистого звернення тільки до відповідних органів в РФ. Також позивач вказує, що в серпні 2021 року позивач неодноразово особисто звертався до посольства РФ в Україні у м. Києві та до генерального консульства РФ у м. Львові з відповідними документами та проханнями, а також направляв їх в електронній формі, проте будь-якої письмової відповіді знову не отримав, а в усній формі повідомлялось про необхідність особистого звернення тільки до відповідних органів в РФ. Враховуючи наведене, вважає, що у даному випадку посадові особи відповідача безпідставно не прийняли до уваги неможливість подання ним документів про припинення іноземного громадянства через незалежні від нього причини, та не дали йому можливості подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а прийняли безпідставне рішення про припинення його громадянства України.

Таким чином, підставами позову у справі № 560/4779/22 була неможливість подання позивачем документів про припинення іноземного громадянства через незалежні від нього причини, а також те, що службові особи відповідача не дали позивачу можливості подати нарочно декларацію про відмову від іноземного громадянства, прийнявши рішення про оформлення припинення позивачем громадянства України.

Вищевикладене підтверджується як змістом судових рішень у справі № 560/4779/22, так і змістом позовної заяви у справі № 560/4779/22, копію якої додано апелянтом до апеляційної скарги.

Предметом позову у справі, що розглядається - № 320/14020/23, є рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 07.10.2021 про припинення громадянства України ОСОБА_1 .

При цьому, серед підстав позову позивач посилається на наявність в нього громадянства України з народження, неодноразове визнання його громадянства органами державної влади, відсутність щодо позивача указів Президента України про вихід або втрату позивачем громадянства України.

Також, у цій справі позивач вказує про протиправність дій відповідача, який шляхом введення в оману позивача оформив йому громадянство України за територіальним походженням, а в подальшому скасував таке рішення на підставі начебто невиконання позивачем зобов`язання з припинення іноземного громадянства.

Відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами та про той самий предмет.

Водночас, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано, що, як вже зазначалось вище, підставою для відмови у відкритті провадження у справі є одночасна сукупність умов, а саме, не лише співпадіння предмету позову та сторін, а й підстав позову, які судом першої інстанції проаналізовані не були.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про нетотожність позову у справі № 560/4779/22 та у цій справі № 320/14020/23 з огляду на відмінність підстав позову.

У аспекті зазначеного, колегія суддів зазначає, що підстави позову, заявлені позивачем у цій справі, а саме наявність в нього громадянства України з народження, неодноразове визнання його громадянства органами державної влади, відсутність щодо позивача указів Президента України про вихід або втрату позивачем громадянства України, а також порушення відповідачем Порядку № 215, Закону України «Про громадянство України», не досліджувались та не встановлювались у межах справи № 560/4779/22.

За таких обставин, висновки суду про те, що у відкритті провадження у цій адміністративній справі необхідно відмовити, позаяк спір між сторонами вирішено та є рішення суду, що набрало законної сили, є помилковими.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не здійснив порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі № 560/4779/22, не з`ясував ознаки тотожності у цих справах, незважаючи на те, що їх з`ясування є передумовою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав встановлених пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України.

З огляду на зазначене, вказані обставини виключають наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, виходячи із вимог пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року - скасувати та направити справу до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна