Справа № 160/10301/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10301/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі №160/10301/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В :

ТОВ «АЛЛО» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати: податкове повідомлення-рішення від 02.02.2023 №101/32-00-07-08-20, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог ч.3 ст.11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Підставами позову визначено те, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку без законних на те підстав; під час проведення фактичної перевірки не було встановлено порушення підприємством вимог Закону про РРО; порушення, яке мало місце до дня фактичної перевірки, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки встановлення такого порушення виходить за межі предмету фактичної перевірки, оскільки предметом такої перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позов задоволено.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.

Так, суд не погодився з позицією позивача щодо проведення відповідачем фактичної перевірки без достатніх для цього підстав. З цього приводу суд вказав на те, що фактичну перевірку проведено на підставі наказу, в якому визначено підстави призначення перевірки, які узгоджуються з вимогами пп. 80.2.2 ст.80 ПК України.

В той же час, задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлення контролюючим органом порушення, яке мало місце до дня проведення фактичної перевірки, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки перевірка даних за минулий час носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій

посилаючись на порушення норм матеріального та права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неможливості фіксації фактичною перевіркою порушень, які мали місце в минулий час. Скаржник вказує на те, що у спірному випадку перевірці підлягав період, в межах строків, передбачених ст.102 ПК України, про що зазначено в наказі про призначення перевірки і саме в цьому періоді було встановлено порушення вимог Закону РРО, що і стало підставою для застосування штрафних санкцій. З цих підстав, посилаючись і на те, що ст.80 ПК України не встановлює обмежень щодо періодів за які може бути проведена фактична перевірка, відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 02.01.2023 № 3-п, направлення від 06.01.2023 №№114/26-15-07-07-01, 115/26-15-07-07-01, в період з 10.01.2023 року по 12.01.2023, проведена фактична перевірка магазину, розташованого за адресою: вул. Хрещатик, буд. 21, прим. 125- 125 А, м. Київ, в якому здійснює діяльність ТОВ «АЛЛО».

За результатами перевірки складено акт № 1776/26/15/07/30012848 від 12.01.2023р., відповідно до висновків якого встановлено порушення:

- п.11 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями), а саме: проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТЗЕД.

В акті перевірки зазначено, що згідно інформації з інформаційного ресурсу ДПС: через ПРРО, фінансовий номер 07.07.2022, о 10 год. 07 хв. чек № 383056623 проведена реалізація товару (тютюновмісністіки HEETS PurpleMint) в кількості 1 пачки по ціні 73,0 грн. за одну пачку. В чеку від 07.07.2022 № 383036623 не зазначено код товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД та найменування підакцизного товару.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.02.2023 №101/32-00-07-08-20, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5 100 грн.

Правомірність та обгрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо підстав для проведення перевірки.

Як вбачається з наказу про призначення фактичної перевірки, відповідачем призначено фактичну перевірку на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України.

Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про порушення або можливі порушення платником податків приписів податкового законодавства.

У спірному випадку фактичну перевірку проведено на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 02.01.2023 № 3-п.

В наказі про призначення перевірки, окрім посилань на положення норм права, якими врегульовано порядок проведення фактичних перевірок, зазначено те, що підставою для видання наказу стала доповідна записка управління контролю за розрахунковими операціями від 02.01.2023 №1/26-15-07-07-00-12. До вказаної доповідної записки долучено лист ДПС України від 13.120.2022 на адресу Головних управлінь ДПС в областях, в якому йдеться про можливі порушення допущені суб`єктами підприємницької діяльності у сфері застосування РРО. До вказаної доповідної записки щодо необхідності проведення перевірок, включено і позивача.

Таким чином, наказ про проведення перевірки містить як правові так і фактичні підстави для призначення перевірки.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість позиції позивача про те, що перевірку призначено без достатніх для цього підстав.

Щодо виявленого перевіркою порушення.

Відповідно до приписів пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Пунктом 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, зокрема, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі трьохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорїї згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

У спірному випадку контролюючим органом встановлено, що позивачем проведена реалізація підакцизного товару - тютюновмісністіки HEETS PurpleMint в кількості 1 пачки по ціні 73,0 грн. за одну пачку, при цьому, в фіскальному чеку від 07.07.2022 № 383036623 не зазначено код товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, що є порушенням пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Вказане порушення фактично не заперечувалось позивачем, який повідомив, що не зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД стало внаслідок збою в роботі реєстратора розрахункових операцій.

Отже, контролюючим органом правильно кваліфіковано вказані обставини, як порушення пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР.

Щодо позиції позивача, з якою фактично погодився суд першої інстанції, про те, що встановлення контролюючим органом порушення, яке мало місце до дня проведення фактичної перевірки, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки перевірка даних за минулий час носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, до предмету фактичної перевірки віднесено перевірку контролюючим органом дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій.

При цьому, норми податкового законодавства, які регулюють питання проведення фактичних перевірок, не містять жодних застережень або обмежень щодо періоду, який може бути охоплений перевіркою.

У спірному випадку період, за який здійснюється перевірка, визначено з урахуванням положень ст.102 ПК України, про що зазначено в Додатку 27 до наказу від 02.01.2023 № 3-п.

Таким чином, враховуючи дату початку проведення перевірки 11.01.2023 та приймаючи до уваги положення ст.102 ПК України, контролюючий орган мав право здійснити перевірку дотримання позивачем порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій за пероіод з 11.01.2021 по 11.01.2023.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість проведення фактичної перевірки за минулий час та враховуючи встановлені перевіркою обставини суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність застосування до позивача спірних штрафних санкцій.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі №160/10301/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 28.09.2023

Повне судове рішення складено 29.09.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк