Справа № 420/17310/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Одеської обласної військової адміністрації щодо невжиття заходів (бездіяльності) по відшкодуванню коштів за самостійно придбане житло, передбачене Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання Одеської обласної військової адміністрації відшкодувати ОСОБА_1 кошти за самостійно придбане житло в сумі 30543 грн.; стягнути з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 30543 грн. за самостійне придбане житло, згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; стягнення з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 219125,72 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з радіоактивним забрудненням унаслідок аварії на Чорнобильській АЕС була направлена для працевлаштування та забезпечення житлом з с. Рудня-Жеревці Лучинського району Житомирської області до Роздільнянського району Одеської області. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 14.12.2005 р. нею придбано за власні кошти будинок, загальною площею 98,7 кв.м., за ціною 30543 грн. Вона неодноразово зверталась до Степанівського сільського голови, Степанівської сільської ради, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та отримувала відповіді щодо відмови або ж перенаправлення запитів. Станом на теперішній час їй не відшкодовано вартість придбаного за власні кошти житлового будинку.

Від представника відповідача Одеської обласної військової адміністрації надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання. Однак, такого рішення позивач не представила. При цьому, обласна державна адміністрація не самостійна в прийнятті рішення щодо здійснення відшкодування (компенсації) за придбане житло, а є фактично посередником (трансфертом) між Міністерством соціальної політики України та громадянами які мають право на компенсацію, про зазначене і вказує у позові ОСОБА_1 .. Отже, забезпечення житлом постраждалих громадян можливе у разі відновлення відповідної бюджетної програми, за умови стабільного розвитку економіки та наявності достатніх фінансових ресурсів державного бюджету. Жодних зобов`язань, на які вказує позивач обласна державна адміністрація не брала та не могла взяти, як розпорядник коштів нижчого рівня.

Від представника Міністерства соціальної політики України надійшли пояснення, в яких представник третьої особи зазначив, що виконання ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повністю залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету. Починаючи з 2014 року видатки на забезпечення житлом постраждалих громадян в законах України про Державний бюджет України на відповідні роки Мінсоцполітики не передбачались. До 2014 року повноваження розподілу житла громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, які перебували на обліку для поліпшення житлових умов, відносились до повноважень Міністерства надзвичайних ситуацій України, а саме до управління з надзвичайних ситуацій Одеської обласної державної адміністрації, яке вело реєстр та здійснювало розподіл житла в Одеській області. Після ліквідації управління функції ведення реєстру нікому не передані. Крім того, відповідно до інформації, наданої Департаментом соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації у 2012-2021 роках законами про Державний бюджет України бюджетної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема за кошти якої обласні державні адміністрації за місцем переселення відшкодовують витрати громадянам за самостійно придбане (збудоване) житло не передбачено.

Представником позивача до суду надано письмові пояснення, в яких представник позивача вказав, що відсутність в бюджеті коштів не є підставою для не здійснення законних виплат та виконання своїх обов?язків державою. Натомість, Міністерство соціальної політики України, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує соціальну політику та метою діяльності якого є саме допомога та підтримка малозахищених верств населення, чинить перепони та фактично підтверджує своєю позицією неспроможність чи небажання здійснювати ці функції.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

03 лютого 1993 року на ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 , згідно якого вона має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 22).

Згідно даних паспорту серії НОМЕР_2 , 11 серпня 2005 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 20).

14 грудня 2005 року між ОСОБА_2 , який мешкає в селі Степанівка Роздільнянського району Одеської області (продавець), та ОСОБА_1 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , (покупець) укладено договір купівлі-продажу будинку, згідно якого продавець зобов`язується у строк до 15.12.2005 року передати у власність покупцю належний на праві спільної сумісної власності будинок АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується у той же строк сплатити продавцю 30543,00 грн.. Договір посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Грубиком Б.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3041 (а.с. 45-46).

17 квітня 2006 року на ім`я ОСОБА_1 видано направлення серії ЖТ № 10595 на переселення з с. Рудня Жеревці Лугинського району, відповідно до ст. 4 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із наданням права на одержання, будівництво або придбання житла, працевлаштування у Роздільнянському району Одеської області (а.с. 19).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для відселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, є положення Концепції проживання населення на територіях України з підвищеними рівнями радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Етапи відселення визначаються Концепцією. Населення, яке проживає у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, підлягає обов`язковому відселенню. Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення. Право на самостійне переселення (до створення умов для відселення) мають громадяни, які проживають у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, а також сім`ї, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у складі яких є вагітні жінки або діти до 18 років, за умови, що вони за медичними показниками, які визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, проживати в цій зоні не можуть, або у разі перевищення індивідуальної ефективної еквівалентної дози опромінення людини понад 70 мЗв (7 бер) за життя. Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за, зокрема, матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність.

Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали.

Для забезпечення житлом сімей, які відселяються або самостійно переселяються відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи та організації, а також самі громадяни можуть купувати в будь-якому населеному пункті України (крім м. Києва та курортних місцевостей) за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, яким вони належать на праві особистої власності, а також будинки і квартири державного і громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю.

Якщо жила площа будинку (квартири), що купується, перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї, вартість зайвої площі і частини надвірних будівель, збудованих не за встановленими проектами, сплачує громадянин.

Громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1198.

Згідно п. 2, 3 Порядку № 1198 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МНС, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, головні управління (управління) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - розпорядники) відповідно до розподілу, затвердженого МНС. МНС здійснює розподіл бюджетних коштів між розпорядниками з урахуванням кількості громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які відселяються із зони безумовного (обов`язкового) відселення, потребують поліпшення житлових умов та які самостійно переселяються із зони гарантованого добровільного відселення і зони посиленого радіоекологічного контролю, згідно з даними, поданими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1198 бюджетні кошти спрямовуються на: придбання житла на первинному ринку у житлових будинках, введених в експлуатацію, та на вторинному ринку, що перебуває у власності фізичних осіб; придбання житла на умовах пайової участі в об`єктах незавершеного житлового будівництва з високим ступенем будівельної готовності (більш як 75 відсотків), введення в експлуатацію яких відповідно до титулів будов (об`єктів) планується у поточному році, за умови, що в квартирах, які придбаваються, будуть виконані внутрішні опоряджувальні роботи; відшкодування витрат громадянам, які переселилися за направленнями облдержадміністрацій з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, за самостійно придбане (збудоване) ними житло, в тому числі у житлово-будівельних кооперативах; виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.

Згідно п. 8 Порядку № 1198 витрати, пов`язані із самостійним придбанням (будівництвом) житла, у тому числі у житлово-будівельних кооперативах, відшкодовуються розпорядниками громадянам з урахуванням площі житла і в межах норм, установлених законодавством, відповідно до фактичних витрат, але не вище опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженої Мінрегіоном, шляхом перерахування коштів на відкриті в банках рахунки громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, або на рахунки житлово-будівельних кооперативів на підставі довідки-характеристики бюро технічної інвентаризації, акта введення житла в експлуатацію, договору купівлі-продажу житла чи будівництва житла або договору про участь у житлово-будівельному кооперативі.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що компетентними органами проводилась оцінка вартості житла, а також того, що позивач зверталась щодо проведення оцінки з метою компенсації вартості придбаного житла, матеріали справи не містять.

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зверталась до Одеської обласної військової (державної) адміністрації, в порядку, визначеному чинним законодавством, із заявою про отримання компенсації витрат, пов`язаних із самостійним придбанням будинку АДРЕСА_1 , із наданням відповідних документів, зокрема договору купівлі-продажу будинку від 14.12.2005 року № 3041, а також того, що відповідачем було відмовлено у компенсації витрат, пов`язаних із самостійним придбанням цього будинку, або відповідачем не визнається чи оспорюється право позивача на компенсацію витрат, пов`язаних із самостійним придбанням цього будинку, суду не надано.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Одеської обласної військової адміністрації щодо невжиття заходів (бездіяльності) по відшкодуванню коштів за самостійно придбане житло, передбачене Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання Одеської обласної військової адміністрації відшкодувати ОСОБА_1 кошти за самостійно придбане житло в сумі 30543 грн.; стягнення з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 30543 грн. за самостійне придбане житло, згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; стягнення з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 219125,72 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Одеської обласної військової адміністрації (, адреса місцезнаходження: 65032, м. Одеса, просп. Шевченка, 4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) про визнання протиправними дій Одеської обласної військової адміністрації щодо невжиття заходів (бездіяльності) по відшкодуванню коштів за самостійно придбане житло, передбачене Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання Одеської обласної військової адміністрації відшкодувати ОСОБА_1 кошти за самостійно придбане житло в сумі 30543 грн.; стягнення з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 30543 грн. за самостійне придбане житло, згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; стягнення з Одеської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 219125,72 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.