Справа № 280/210/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 280/210/23
Суддя І інстанції Богатинський Б.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправну бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі грошового забезпечення включно зі збільшеної додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2022 року №168, військовослужбовця ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 за період його зникнення безвісті та перебуванні у полоні, а саме в період з 01.05.2022 року по 30.11.2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині ОСОБА_1 в повному розмірі грошове забезпечення включно зі збільшеною додатковою винагородою, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2022 року №168, військовослужбовця ОСОБА_2 , за період його зникнення безвісті та перебуванні у полоні, а саме в період з 01.05.2022 року по 31.11.2022 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі грошового забезпечення включно зі збільшеної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", військовослужбовця ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 за період його зникнення безвісти та перебуванні у полон, а саме в період з 01.05.2022 року по 30.11.2022 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині ОСОБА_1 в повному розмірі грошове забезпечення включно зі збільшеною додатковою винагородою відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", чоловіка військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 за період його зникнення безвісти та перебуванні у полоні, а саме в період з 01.05.2022 року по 30.11.2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга безпідставністю заявлених позовних вимог. Вказує на те, що відповідно до довідки про нарахований дохід сержанту ОСОБА_2 , грошове забезпечення разом зі збільшеною додатковою винагородою виплачено в повному обсязі.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.01.2021 року.

ОСОБА_2 проходить військову службу на посаді старший електрик- оператор у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокувалась у м. Маріуполь Донецька область.

Бердянським РТЦК та СП Позивачу було направлено сповіщення сім`ї №2/307 про те, що молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 16 травня 2022 року у місті Маріуполь Донецької область при виконанні бойового завдання в зоні проведення операцій об`єднаних сил.

Позивач в червні 2022 року звернулась із заявою до військової частини НОМЕР_1 про здійснення виплати грошового забезпечення її чоловіка.

Бердянським РТЦК та СП позивачу направлено друге сповіщення №2/1418 про те, що молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потрапив у полон ІНФОРМАЦІЯ_2 у н.п. Піски при виконанні бойового завдання в зоні проведення операцій об`єднаних сил.

З 29.07.2022 позивач отримує випалити, як дружина військовослужбовця, а саме грошове забезпечення, включно з підвищеною додатковою винагородою відповідно до Постанови КМУ від 25.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на підтвердження надає виписки по картковому рахунку.

Позивач вважаючи, що виплати грошового забезпечення нараховані та виплачені відповідачем не в повному обсязі за період з 01.05.2022 по 30.11.2022 звернулась 07.11.2022 через Бердянський РТЦК та СП до військової частини НОМЕР_1 з заявою про здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення, включно з підвищеної додаткової винагороди у повному обсязі.

Не отримавши від відповідача жодної відповіді за своєю заявою від 07.11.2022, вважаючи таку бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі грошового забезпечення включно зі збільшеної додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2022 року №168, в період з 01.05.2022 по 30.11.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується, зокрема, дружині військовослужбовця.

28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1 вказаного рішення Уряду установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Як вбачається з матеріалів справи, що молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 16 травня 2022 року у місті Маріуполь Донецької область, що підтверджується сповіщенням сім`ї №2/307, а відповідно до сповіщення сім`ї №2/1418 потрапив у полон ІНФОРМАЦІЯ_2 у н.п. Піски.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів, у поєднанні із встановленими фактичними обставинами справи, свідчить про те, що ОСОБА_4 (дружина захопленого в полон військовослужбовця) має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000грн.

Разом з тим, з довідки Військової частини НОМЕР_1 про нарахований дохід ОСОБА_2 , яка долучена до апеляційної скарги, вбачається, що за спірний період позивачу не в повному обсязі нараховане грошове забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо неповної виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_3 за період за період з 01.05.2022 року по 30.11.2022 року.

Разом з тим, суд не може здійснити розрахунок ненарахованих коштів позивачу у спірному періоді, оскільки визначення конкретного розміру грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до виключної компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.А. Шальєва