Справа № 520/3653/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 520/3653/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 (суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків) по справі № 520/3653/21

за позовом Міністерства внутрішніх справ України , Національної академії Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України (далі МВС України, перший позивач) та Національна академія Національної гвардії України (далі - Національна академія, другий позивач) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач), в якому просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 02.08.2019 по 16.02.2021 у розмірі 250 716,51 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з достроковим припиненням контракту про проходження військової служби (навчання), укладеного між МВС України в особі начальника Національної академії та відповідачем, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, згідно з приписами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати МВС України в особі Національної академії витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, розмір яких, відповідно до довідки-розрахунку, становить 250 716,51 грн., які в добровільному порядку не повернув.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 520/3653/21 адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України (вул. А. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) та Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, 3, м. Харків, 61001, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 , виданий Липецьким відділом ГУМВС України в Харківській області від 08.02.2012, АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, 3, м. Харків, 61001, , р/р НОМЕР_3 , МФО 820172, ДКСУ м. Київ) суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 02.08.2019 по 16.02.2021 у розмірі 250716 (двісті п`ятдесят тисяч сімсот шістнадцять) грн. 51 коп..

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про необґрунтованість та помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, оскільки судом під час розгляду справи залишено поза увагою, що чинним законодавством України (ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч.1 ст. 4, ч.3 ст. 44 Закону України «Про вищу освіту») визначено обов`язок щодо утримання військовослужбовців виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, а не коштів відповідача. Крім того, апелянт наполягав на відсутності підстав для відшкодування сум грошового забезпечення, виплачених відповідачу за час навчання, оскільки вказані суми не визначені Законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі, а прирівнюються до заробітної плати, враховуючи, що період стягнення зазначених сум (серпень 2019 року - лютий 2021 року) відповідає періоду служби ОСОБА_1 в Національній академії.

Звернув увагу на те, що обставини щодо перерахування начебто відповідачем грошових коштів у розмірі 50 грн. в якості добровільного відшкодування спірних витрат на рахунок Національної академії не відповідають дійсності, оскільки таке перерахування було вчинено ОСОБА_2 за допомогою програмного забезпечення «Приват-24», а не ОСОБА_1 ..

Також, вказує, що судом першої інстанції було некоректно визначено адресу відповідача, оскільки, зазначаючи, що останній мешкає в АДРЕСА_2 , не було враховано, що в Харківській області декілька сіл з назвою «Перемога».

Другий позивач, у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просить вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Твердження апелянта про те, що утримання військовослужбовців здійснюється виключно за рахунок коштів держбюджету, а не коштів Національної академії вважає необґрунтованим та таким, що суперечить приписам ч.1 ст. 1, ч.2 ст. 5, ст. 22 Закону України «Про Національну гвардію України», з аналізу яких слідує, що фінансування діяльності Національної академії здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.

Доводи відповідача про те, що кошти грошового забезпечення курсанта складають суму оплати часу службу військовослужбовця, мотивовані посиланням на п.2 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу від 01.08.2019, вважає неприйнятними, оскільки вказаний контракт стосувався проходження військової служби у формі навчання, відтак, кошти, отримувані відповідачем за час такого навчання, в силу приписів постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, є витратами на навчання курсанта, а не заробітною платою. Наведене також підтверджується метою, завданнями та напрямами використання бюджетних коштів, відображених в паспортах бюджетних програм щодо фінансування закладів вищої освіти Національної гвардії України та, зокрема, лінійних військових частин останньої.

Вказує, що посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 , а не відповідач 23.02.2021 здійснив перерахування грошових коштів на рахунок Національної академії в сумі 50 грн. не може вважатися таким, що відповідає дійсності, оскільки на його підтвердження не надано жодного доказу. Натомість в матеріалах справи міститься дублікат квитанції № 0.0..1 від 23.02.2021, де чітко зазначено, що дану виплату здійснив ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів у Національній академії Національної гвардії України в період з 02 серпня 2019 року по 16 лютого 2021 року на посаді курсанта 1 відділення 329 навчальної групи курсу №1 факультету логістики, військове звання - солдат.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019 № 716 «Про зарахування кандидатів на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рівень)» солдат ОСОБА_1 був зарахований з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рівень) за спеціальністю 255 «Озброєння та військова техніка», спеціалізація «Експлуатація та відновлення автомобілів та бойових машин Національної гвардії України» та призначений на посаду курсанта.

Відповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 02.08.2019 № 174 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 зараховано в списки перемінного складу Академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України (далі - контракт) строком на період навчання з 02.08.2019. Відповідно до частини 5 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №ХІІ, пункту 30 розділу II, чинного на той час «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений у добровільному порядку між відповідачем та Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України 26 липня 2019 року та набрав чинності з 02 серпня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 контракту, відповідач, ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), добровільно прийняв на себе зобов`язання: проходити військову службу (навчання) у Академії протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

16.02.2021 начальник курсу № 1 факультету логістики капітан ОСОБА_3 звернувся з рапортом до начальника факультету логістики, в якому було зазначено клопотання про відрахування солдата ОСОБА_1 із закладу вищої освіти у зв`язку з наявністю підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з наказом начальника Національної академії від 16.02.2021 №136 «Про висновки службового розслідування за фактом самовільного залишення території Академії солдатом ОСОБА_1 » та витягом з наказу начальника Національної академії від 16.02.2021 № 34 (по стройовій частині), контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Академії і відповідачем був достроково припинений (розірваний), а відповідач виключений зі списків перемінного складу курсантів за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2021 по справі № 646/1105/21 визнано винним солдата ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком 7 (сім) діб.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 36 розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, контракт, який був укладений з відповідачем 26.07.2019, припинено (розірвано) 16.02.2021.

Згідно зі зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період з 02.08.2019 по 16.02.2021, розмір таких становить 250766 (двісті п`ятдесят тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 51 коп., з них: грошове забезпечення військовослужбовців на суму 235270,62 грн., предмети, матеріали, обладнання та інвентар на суму 13439,50 грн., медикаменти та перев`язувальні матеріали на суму 10,00 грн., продукти харчування на суму 1486,98 грн., оплата теплопостачання - 352,24 грн., оплата водопостачання та водовідведення - 82,99 грн., оплата електроенергії - 123,70 грн., оплата послуг (крім комунальних) - 0,48 грн..

ОСОБА_1 , будучи обізнаним про необхідність відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі, підписав Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, від 16.02.2021 та заяву-зобов`язання від 16.02.2021, які підтверджують ознайомлення відповідача з розміром, підставами та порядком відшкодування витрат, а також про те, що у разі відмови від добровільного відшкодування зазначених витрат буде здійснено примусове стягнення зазначеної заборгованості у судовому порядку.

Відповідно до дублікату квитанції № 0.0..1 від 23.02.2023, ОСОБА_1 перерахував у добровільному порядку на рахунок Національної академії кошти у розмірі 50 (п`ятдесят) грн. 00 коп..

Позивачі, зважаючи на неповне відшкодування у добровільному порядку ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, звернулися до суду з цим позовом про стягнення їх в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та документального підтвердження понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в навчальному закладі у розмірі 250716,51 грн., а також відсутності доказів відшкодування відповідачем вказаних витрат в добровільному порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України особи, яка в подальшому через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем була відрахована з числа курсантів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 2 Закону № 2232-XII, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII, підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-XII, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на виконання умов пункту 1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, укладеного між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-лейтенанта Соколовського С.А. та солдатом ОСОБА_1 , останній зобов`язується, зокрема, відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 22-зворот).

Вказаний контракт містить особистий підпис ОСОБА_1 ..

Таким чином, підписуючи такий контракт, відповідач, ознайомлюючись з його змістом, усвідомлював, що в разі в разі дострокового розірвання контракту через недисциплінованість, він зобов`язаний буде відшкодувати навчальному закладу фактичні витрати, пов`язані з його утриманням, та свідомо погодився на виконання таких умов.

При цьому, жодних зауважень щодо змісту та форми вказаного контракту, останній не містить.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964).

Згідно з пунктами 3, 5, 6 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Витрати відшкодовуються у повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII - за весь період навчання.

Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку № 964).

На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №419/831/240/605/537/219/534).

За змістом пункту 2.1. Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту. Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Порядок нарахування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах залежить від того підпадає курсант під дію пункту 5 чи пункту 6 Порядку № 964.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Так, на виконання вказаних вимог, Національною академією було складено зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 02 серпня 2019 по 16 лютого 2021, якими є витрати на грошове забезпечення, предмети, матеріали, обладнання та інвентар, медикаменти та перев`язувальні матеріали, продукти харчування, оплата теплопостачання, водопостачання та водовідведення, оплата електроенергії та оплата послуг (крім комунальних) у загальному розмірі 250 766, 51 грн. (а.с. 31).

Згода відповідача з наведеним у вказаній довідці розрахунком підтверджується власноручним підписом відповідача.

Крім того, згода відповідача з вказаним зведеним розрахунком підтверджується заявою-зобов`язанням від 16.02.2020, підписуючи яку ОСОБА_1 засвідчив обов`язок добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України під час проходження військової служби у розмірі 250 766, 51 грн. (а.с. 30-зворот).

Також, в матеріалах справи міститься порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (а.с. 24 зворот), підписаний відповідачем 16.02.2021, в якому відображено норми наведеного вище Порядку № 964.

Доказів того, що відповідачем було оскаржено вказаний зведений розрахунок матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2021 ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок Національної академії 50 грн. в якості відшкодування фактичних видатків згідно з постановою КМУ від 12.07.2006 № 964, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 23.02.2021 (а.с. 44).

Відтак, сума витрат, які залишаються невідшкодованими відповідачем, становить 250 716,51 грн., що відображено в карті рахунку 2.1.1.5.2 стосовно ОСОБА_1 (а.с.).

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що перерахування вказаних грошових коштів було здійснено не відповідачем, а ОСОБА_2 , оскільки це спростовується змістом вказаного вище дублікату квитанції, де в рядку «Відправник» зазначено « ОСОБА_1 ».

Колегія суддів звертає увагу на те, що курсанти, які навчаються у Національній академії Національної гвардії України перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними).

З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про наявність у нього обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, відсутність доказів добровільного відшкодування ним таких витрат в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 250 716,51 грн..

Посилання відповідача на неможливість стягнення витрат на грошове забезпечення з огляду на прирівнювання такої виплати до заробітної плати є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що грошове забезпечення за період його навчання було нараховане ОСОБА_1 саме Національною академією, а не, наприклад, військовою частиною, що, в свою чергу, вказує на те, що таку виплату слід кваліфікувати саме, як фактичні витрати, пов`язані з утриманням особи під час навчання в навчальному закладі, а не як заробітну плату чи грошове забезпечення військовослужбовця.

На користь такого висновку свідчить також врегулювання питання відшкодування такого виду витрат на користь навчального закладу спеціальним нормативно-правовим актом - Порядком №419/831/240/605/537/219/534, в якому міститься пряма вказівка на те, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим забезпеченням.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі № 520/3653/21.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі № 520/3653/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова