Справа № 520/2760/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 520/2760/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.04.23 по справі № 520/2760/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 року винесене з порушенням закону та підлягає скасуванню. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що підлягала сплаті за цей товар. Наголосив на тому, що усі документи, передбачені Митним кодексом України, були надані до митного органу. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Волинської митниці (, вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (, Акварельний провулок, буд. 1/3, с. Подвірки, Харківський район, Харківська область, 62371) суму судового збору у розмірі 3512, 45 грн (три тисячі п`ятсот дванадцять гривень сорок п`ять копійок) та суму витрат, пов`язаний із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн. (дев`ять тисяч гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, ст. 257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом ТзОВ «Авто Тренд» подано МД №22UA83U5 від 27.10.2022 року на товар: «Запасні частини до автомобілів: глушники та інші запчастини, які заявлені в декларації» та перелік документів, визначених в гр.44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій».

Згідно вказаної декларації митну вартість товару заявлено за основним методом визначення вартості за ціною договору.

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахуванням поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено розбіжності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів, а саме: п.5.3 Контракту від 08.07.2022 №1/2022 передбачено, що оплата за товар здійснюється не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойса. В інвойсі від 24.10.2022 №FE 149/WY/2022 (далі- Інвойс) зазначено термін оплати 30 днів (23.11.2022). В наданому протоколі до рахунку-фактури від 24.10.2022 зазначено: «Передоплата 100%».

Окрім того, вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення від 25.10.2022 № 22PL394010Е1226545 не відповідає вартості товарів згідно Інвойсу.

Також, декларантом не було надано договір на транспортно-експедиційне обслуговування з перевізником товарів та заявку, інформація про які міститься в рахунку на оплату від 25.10.2022 № 1081.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір на транспортно-експедиційне обслуговування, заявку на перевезення); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

Декларантом було надано: платіжні доручення від 09.08.2022 року №4 та від 19.10.2022 року №11, договір від 19.10.2022 року №19/10 та заявку на перевезення від 19.10.2022 року №19/10.

Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в листі від 28.10.2022 року №1/28.10.22.

Під час опрацювання наданих позивачем документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР. За зазначеною МД відбулось спрацювання декількох профілів ризику: 105-2, 106-2, 202-1, 911-1. Вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення від 25.10.2022 №22PL394010E1226545 не відповідає вартості товарів згідно Інвойсу. В наданих декларантом платіжних дорученнях від 09.08.2022 року №4 та від 19.10.2022 року №11 в графах "Призначення платежу" вказано номери інвойсів, відмінні від номера інвойса, згідно якого здійснюється митне оформлення оцінюваних товарів. Декларантом було надано до митного оформлення рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 25.10.2022 №1081, в якому вказано, що вартість перевезення оцінюваних товарів як до митного кордону України, так і після становить 93,98496 грн за 1 км. При цьому, у наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 24.10.2022 б/н вказано, що вартість навантаження входить до вартості перевезення. Окрім того, вищевказані платіжні доручення не містять відміток банку, а сума оплати в них не відповідає вартості оцінюваних товарів згідно інвойса від 24.10.2022 №FE 149/WY/2022.

Так як подані позивачем документи разом з МД №22UA83U5 від 27.10.2022 року містили розбіжності, а разом з тим не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, а також містили різну інформацію, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, відповідачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості.

Вважає спірне рішення правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн., зазначив, що підготовка даної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значних затрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "Авто Тренд" та виробником товару POLMOstrowSp.zo.o., Польща, Wysocko Wielkie (далі за текстом - постачальник, виробник) укладено зовнішньоекономічний контракт № 1/2022 від 08.07.2022 р.

Відповідно до умов контракту POLMOstrowSp.zo.o. (постачальник) зобов`язується передати у власність, а ТОВ "Авто Тренд" (покупець) прийняти та сплатити товар, а саме: глушники, вихлопні труби та їх частини, на суму, в асортименті та по ціні, вказаних в інвойсах, які виставляє постачальник в рамках цього контракту (п. 1.1 Контракту).

Ціни на товар формуються виходячи з діючих цін постачальника.

Постачальник може надавати покупцю знижки. Постачальник повідомляє покупця про ціни, що діяли на момент відправки кожної партії товару. Ціна у фактурі буде виставлена у євро (п. 5.1. та п.5.2. Контракту).

Оплата за кожну поставку здійснюється в євро не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойсу банківським переводом по системі SWIFT на розрахунковий рахунок постачальника (п.5.3. Контракту).

Поставка товару за цим контрактом здійснюється партіями (п. 4.1 Контракту).

Постачання здійснюється в асортименті, кількості та за ціною, вказаною в специфікаціях та інвойсах, отриманих покупцем на кожну партію товару, якщо інше не обумовлено сторонами (п. 4.3 Контракту) /т. 1 а.с. 18-21/.

Відповідно до умов Контракту, сторони підписали специфікацію № 149 від 24 жовтня 2022 р., і постачальник надав позивачу Faktura eksportowa (інвойс) № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 року /т. 1 а.с. 22-47/.

Згідно специфікації № 149 від 24 жовтня 2022 р. та інвойсу № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 року позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 50 940,07 євро.

Для митного оформлення товару 27.10.2022 року позивач надав до відповідача митну декларацію №UA205050/2022/069183 /т. 1 а.с. 13-16/.

Митне оформлення товару здійснювалось Волинською митницею.

Декларантом було заявлено митну вартість товару за 1 методом (вартість товару за контрактом + витрати на транспортування товару до кордону України).

В графі 12 митної декларації "відомості про вартість" ТОВ "Авто Тренд" було зазначено митну вартість товару - 1 918 598,43 грн., яка вираховується шляхом додавання вартості товару за інвойсом до витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином: 1 918 598,43 = 1 866 530,7629 грн. (вартість товару 50940,07 євро х 36,6417 грн. - курс НБУ на 27.10.2022р.) + 52 067,67 грн. (витрати на транспортування товару до кордону), 1918598,43 : 36,6417 = 52 361,06 євро - митна вартість товару у євро.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ для митного оформлення товару 27.10.2022 р. декларант надав до митниці наступні документи:

- декларацію митної вартості /т.1 а.с.16а-17/;

- контракт з постачальником № 1/2022 від 08.07.2022р. /т. 1 а.с. 18-21/;

- специфікацію № 149 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 22-32/;

- Faktura eksportowa (інвойс) №149/WY/2022 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 33-40/;

- пакувальний лист до Faktura eksportowa № 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 41-47/;

- сертифікат про походження товару форма PL/MF/AS 0539722 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 48-49/;

- експортну митну декларацію постачальника № 22PL394010E1226545 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 50/;

- міжнародну товарно-транспортну накладну CMR А № 440434 від 24.10.2022р. /т. 1 а.с. 51/;

- довідку про витрати на транспортування вантажу від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 52/;

- рахунок-фактуру щодо сплати вартості перевезення № 1081 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 63/.

Перелік наданих до митної декларації документів вказаний в гр. 44 такої декларації.

Декларантом від митниці отримано повідомлення, в якому зазначалось, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення митної вартості товару. Відповідач запропонував відповідно до ст. 53 та ст. 54 МК України надати декларанту наступні додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір та заявку на перевезення); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини /т. 1 а.с. 54/.

Декларантом до митниці були надіслані наявні додаткові документи:

- платіжне доручення №4 від 09.08.2022 р. /т.1 а.с. 55/;

- платіжне доручення №11 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 56/;

- договір № 19/10 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 57-59/;

- заявка № 19/10 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 60/.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару 28.10.2022р. посадовими особами відповідача складено рішення про коригування митної вартості товару № UA 205050/2022/000097/2, відповідно до якого митна вартість товару ТОВ "Авто Тренд" визначена митницею за 6 (резервним) методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (митна декларація від 27.08.2022 р. № UA 205030/2022/24740) /т.1 а.с. 61-63/.

Рішення про визначення митної вартості товарів містило митну вартість товару у розмірі 84 226,17 євро.

Розрахунок митної вартості товару у розмірі 84 226,17 євро: у графі 30 рішення про коригування митної вартості зазначено митну вартість товару у розмірі 4,4908 євро за 1 кг товару; у графі 23/24 рішення про коригування митної вартості вага товару становить 18755,27 кг. Митна вартість 4,4908 * 18 755,27 = 84 226,17 євро.

На підставі рішення про коригування митної вартості товару 28.10.2022 року посадовими особами відповідача також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 205050/2022/001806 /т. 1 а.с. 64-65/.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МК України.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України, позивач надав відповідачу нову митну декларацію № UA 205050/2022/069671 від 28.10.2022 р. /т. 1 а.с. 66-69/ та сплатив ПДВ у розмірі 618 870,31 грн.: 3 094 351,57 * 20%= 618 870,31 грн.; 3 094 351,57 грн.=84 226,17 євро (збільшена митна вартість товару) * 36,7386 (курс НБУ на 28.10.2022).

Отже, збільшення митної вартості товару за рішенням митниці призвело до надмірної сплати позивачем ПДВ в розмірі 234 163,40 грн. (відповідно до гр. 47-48 митної декларації): 618870,31-384706,91=234,163.40 грн.

Факт здійснення оплати ПДВ підтверджується платіжним дорученням № 10256 від 25.10.2022 року на суму 602 000,00 грн. /т. 1 а.с. 70/. На митному рахунку позивача була передплата, тому окремим дорученням було сплачено менше ніж 618 870,31 грн.

Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації "відстрочення платежів до 26.01.2023 р." згідно із ч.7 ст.55 МК України.

Керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, позивач звернувся до посадових осіб відповідача з заявою № 06/12 від 14.12.2022 р. з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару /т. 1 а.с. 71-72/.

В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та документи, які підтверджують митну вартість, а саме:

- платіжне доручення № 4 від 09.08.2022 р. з відміткою банку;

- платіжне доручення № 11 від 19.10.2022 р. з відміткою банку.;

- лист від 28.11.2022 р. з роз`ясненням щодо отриманих оплат /т. 1 а.с. 73/;

- акт виконаних робіт №1081 от 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 74/;

- лист від 22.11.2022 р. з роз`ясненням щодо вартості товару у експортній декларації /т. 1 а.с. 75/.

У відповідь на звернення позивача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості відповідачем надіслано лист вих. № 7.3-15/14017 від 29.12.2022 р. про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості /т. 1 а.с. 76-79/.

Не погодившись з рішенням Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки надані позивачем документи, в тому числі додаткові документи, надіслані позивачем разом з заявою про перегляд рішення кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, тобто відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Декларантом було заявлено митну вартість товару за 1 методом (вартість товару за контрактом + витрати на транспортування товару до кордону України).

Згідно частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 статті 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції, яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Тобто, відповідно до норм МК України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України для митного оформлення товару 27.10.2022 р. декларант надав до митниці наступні документи:

- декларацію митної вартості /т.1 а.с.16а-17/;

- контракт з постачальником № 1/2022 від 08.07.2022р. /т. 1 а.с. 18-21/;

- специфікацію № 149 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 22-32/;

- Faktura eksportowa (інвойс) №149/WY/2022 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 33-40/;

- пакувальний лист до Faktura eksportowa № 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 41-47/;

- сертифікат про походження товару форма PL/MF/AS 0539722 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 48-49/;

- експортну митну декларацію постачальника № 22PL394010E1226545 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 50/;

- міжнародну товарно-транспортну накладну CMR А № 440434 від 24.10.2022р. /т. 1 а.с. 51/;

- довідку про витрати на транспортування вантажу від 24.10.2022 р. /т. 1 а.с. 52/;

- рахунок-фактуру щодо сплати вартості перевезення № 1081 від 25.10.2022 р. /т. 1 а.с. 63/.

Перелік наданих до митної декларації документів вказаний в гр. 44 такої декларації.

Декларантом від митниці отримано повідомлення, в якому зазначалось, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення митної вартості товару. Відповідач запропонував відповідно до ст. 53 та ст. 54 МК України надати декларанту наступні додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір та заявку на перевезення); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини /т. 1 а.с. 54/.

Декларантом до митниці були надіслані наявні додаткові документи:

- платіжне доручення №4 від 09.08.2022 р. /т.1 а.с. 55/;

- платіжне доручення №11 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 56/;

- договір № 19/10 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 57-59/;

- заявка № 19/10 від 19.10.2022 р. /т. 1 а.с. 60/.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару 28.10.2022р. посадовими особами відповідача складено рішення про коригування митної вартості товару № UA 205050/2022/000097/2, відповідно до якого митна вартість товару ТОВ "Авто Тренд" визначена митницею за 6 (резервним) методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (митна декларація від 27.08.2022 р. № UA 205030/2022/24740) /т.1 а.с. 61-63/.

Рішення про визначення митної вартості товарів містило митну вартість товару у розмірі 84 226,17 євро.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані позивачем документи містять розбіжності, а саме: в наданих декларантом платіжних дорученнях від 09.08.2022 року №4 та від 19.10.2022 року №11 в графах «Призначення платежу» вказано номери інвойсів, відмінні від номера інвойса, згідно якого здійснюється митне оформлення оцінюваних товарів. Окрім того, вищевказані платіжні доручення не містять відміток банку, а сума оплати в них не відповідає вартості оцінюваних товарів згідно інвойса від 24.10.2022 № FE 149/WY/2022. Окрім того, декларантом було надано до митного оформлення рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 25.10.2022 №1081, в якому вказано, що вартість перевезення оцінюваних товарів як до митного кордону України, так і після - становить 93,98496 грн за 1 км. При цьому, у наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 24.10.2022 б/н вказано, що вартість навантаження входить до вартості перевезення. Витрати на навантаження товарів є невід`ємною складовою митної вартості при умовах поставки ЕХW. Декларантом не було надано інформації щодо вартості навантаження та не було включено їх до графи 21 ДМВ, а оскільки, вартість перевезення товарів однакова як до митного кордону України, так і після, це дає об`єктивні підстави вважати, що дані витрати не було включено до митної вартості оцінюваних товарів.

Суд, дослідивши наведені документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, встановив, що партія товару, що була поставлена POLMOstrowSp.zo.o., Польща, Wysocko Wielkie ТОВ "Авто Тренд" згідно контракту № 1/2022 від 08.07.2022р. та інвойсу № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. на суму 50 940,07 євро, яка була повністю сплачена ТОВ "Авто Тренд" шляхом перерахування передплати за товар платіжними дорученнями № 4 від 09.08.2022 р. на суму 17 237,40 євро та № 11 від 19.10.2022 р. на суму 38 240,22 євро. Платіжні доручення надавалися до митниці декларантом та повторно надсилалися до митниці позивачем разом з заявою вих. № 06/12 від 14.12.2022 р.

Матеріалами справи підтверджено, що товар поставлявся ТОВ "Авто Тренд" за цінами, зазначеними у інвойсі № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. та специфікації № 149 від 24 жовтня 2022 р. На підтвердження цього до митниці також додатково було надіслано лист POLMOstrowSp.zo.o., від 28.11.2022 р. згідно якого повідомлялося, що партія товару була повністю оплачена позивачем. Також, в зазначеному вище листі мітиться детальний опис товару та процедура проведення оплати за зазначений товар.

Таким чином, суд зауважує, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Водночас відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Відповідачем не доведено неповноту, неточність чи недостатність наданих позивачем митної декларації, документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в рішенні суд посилається на лист постачальника від 28.11.2022 р. в той час як позивач до митного органу не направляв ніякого листа від 28.11.2022р., а тому не зрозуміло на підставі яких даних суд дійшов до такого висновку, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи є заява позивача № 06/12 від 14.12.2022 р., яка була направлена митному органу на підставі ч.8 ст.55 МК України. Разом з цією заявою до митниці і було надано серед інших документів лист POLMOstrow Sp. z.o.o від 28.11.2022 р. з роз`ясненнями щодо отриманих від ТОВ «Авто Тренд» оплат.

Позивачем також надано до суду опис вкладення у цінний лист, який підтверджує направлення до митниці листа POLMOstrow Sp. z.o.o від 28.11.2022 р. разом із заявою № 06/12 від 14.12.2022 р.

Так, згідно листа POLMOstrow Sp. z.o.o. від 28.11.2022 р.: «Цим листом повідомляємо, що партія товару, що була поставлена POLMOstrow Sp. z.o.o TOB «АВТО ТРЕНД» згідно контракту № 1/2022 від 08.07.2022р. та інвойсу № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. на суму 50 940,07 євро, була повністю сплачена ТОВ «Авто Тренд» шляхом перерахування передплати за товар платіжними дорученнями № 4 від 09.08.2022 р. на суму 17 237,40 євро та № 11 від 19.10.22 р. на суму 38 240,22 євро.

З моменту укладення контракту № 1/2022 від 08.07.2022р. від ТОВ «Авто Тренд» було сплачено на нашу користь загальну суму у розмірі 110 477,10 євро та відвантажено товар на загальну суму 106 804,81 євро (55 864,74 +50 940,07).

Було здійснено дві поставки.

Перша поставка за інвойсом № FE 109/WY/2022 від 20.08.2022 р. на суму 55864,74 євро.

Друга поставка за інвойсом № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. на суму 50 940,07 євро.

В інвойсі № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. вказано умови поставки - 100 % передплата. Дата 23.11.2022 р., вказана внизу інвойсу, автоматично виставлена у програмі та вказує узгоджений між сторонами термін оплати, та зазначається в інвойсі також в тому випадку, якщо товар вже повністю був сплачений. Так налаштована програма.

Товар поставлявся ТОВ «Авто Тренд» за цінами, зазначеними у інвойсі № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р.»

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції, що товар поставлявся ТОВ "Авто Тренд" за цінами, зазначеними у інвойсі № FE 149/WY/2022 від 24.10.2022 р. та специфікації № 149 від 24 жовтня 2022 р., на підтвердження чого до митниці також додатково було надіслано лист POLMOstrowSp.zo.o., від 28.11.2022 р., відповідає обставинам справи. Крім того, цей лист підтверджує, що партія товару повністю оплачена позивачем.

Щодо доводів апеляційної скарги про невиконання позивачем п. 2.2. Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2008 р. № 216, суд апеляційної інстанції зазначає, що Положення, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 не містить п. 2.2 і має іншу назву «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

Також, колегія суддів зазначає, що, викладене в апеляційній скарзі твердження про хибність висновків суду про те, що зміст графи 33 рішення про коригування митної вартості свідчить про те, відповідач посилається на сторонню митну декларацію, яка стала джерелом інформації для прийняття рішення, а саме: МД № UA205030/2/24740 від 27.08.2022 р., проте у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено, спростовується наступним.

Відповідач при винесенні рішень про коригування митної вартості товарів застосував резервний метод визначення митної вартості. Умови застосування резервного методу передбачені ст. 64 МК України.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 "Графа 33" у гр. 33 рішення зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за піною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Аналогічних висновків про застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 09.11.2022 р. по справі № 520/10381/2020:

«...57. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні про коригування допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

58. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

59. Проте, текст оскарженого рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

60. Відповідачем зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

61. Контролюючий орган у спірних правовідносинах визначив митну вартість не окремої одиниці товару (як це було зроблено платником податків під час подання ВМД), а вартість одного кілограму товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну.

62. Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АС АУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

63. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами частини другої статті 71 КАС України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим».

Як свідчить зміст графи 33 рішення про коригування митної вартості, відповідач посилається на сторонню митну декларацію, яка стала джерелом інформації для прийняття рішення, а саме: МД № UА205030/2/24740 від 27.08.2022 р.

Проте у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Суд також зазначає, що відповідач при визначенні митної вартості товару виходив з наявності підстав застосування резервного методу, виходячи з ваги товару без врахування особливостей окремих товарних позицій та відповідно, їх різної ціни за одиницю.

Митним органом при визначені вартості не були враховані особливості та найменування товару, а саме: товар у виробника має вартість з розрахунку за штуку, при таких умовах не можливо здійснювати розрахунок вартості виключно з урахуванням загальної маси товару: вартість товару митним органом визначена у розмірі 4,4908 євро за 1 кг., без врахування кількості товару в штучному вигляді.

Такий метод визначення вартості за масою товару також не враховує наступні дані: найменування отриманого товару: універсальний резонатор; резонатор; глушитель; труба приймальна; ремонтна труба глушителя і т. ін. з 330 різними артикулами та інші індивідуальні ознаки кожного з товарів.

Отже, суд правомірно дійшов висновку, що застосований відповідачем метод для визначення митної вартості виключно з урахуванням загальної маси товару не відповідає вимогам ст. 49, 50, 55, 58-63 МК України.

Наявність підстав застосування резервного методу, виходячи з ваги товару не обґрунтована у рішенні про коригування митної вартості товару.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та спростовані вищевикладеним.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно вартості транспортно-експедиційних послуг, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи перевізник надав декларанту ТОВ "Авто Тренд" довідку про транспортні витрати. Згідно цієї довідки вартість перевезення з Польщі до п/п Ягодин - Дорогуськ складає 52 067,67 грн.; вартість перевезення з п/п Ягодин - Дорогуськ - м. Харків складає 97 932,33 грн. В довідці зазначено, що вартість навантаження товару входить у вартість перевезення /т. 1 а.с. 140/.

Декларант включив до митної вартості 52 067,67 грн. виходячи з наданої ТОВ "Авто Тренд" інформації від перевізника. Перевізник самостійно визначає вартість перевезення та узгоджує її з замовником транспортних послуг.

На підтвердження вартості транспортування товару додатково було надано засвідчену належним чином копію акту виконаних робіт між ТОВ "Авто Тренд" та перевізником ФОП ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 74/.

Отже, сума витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 52 067,67 грн. підтверджена наступними документами: договором № 19/10 від 19.10.2022 р.; довідкою про витрати на транспортування вантажу від 24.10.2022 р.; рахунком на оплату перевезення № 1081 від 25.10.2022 р.; заявкою № 19/10 від 19.10.2022 р. та актом здачі приймання виконаних робіт № 1081 від 25.10.2022 р.

Таким чином, декларантом було надано митному органу всі документи, які цілком та повністю підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Однак, незважаючи на це, митним органом було повністю проігноровано всі докази та прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, в якому відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості.

Суд наголошує, що у рішенні про коригування митної вартості відповідач не зазначає, яким чином, на його думку, порушення порядку та строків оплати за товар впливає на числовий показник його митної вартості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі № 804/4680/16, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування с ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі №815/4132/17, уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей.

Суд наголошує, що вартість товару, зазначена в експортній декларації постачальника.

У рішенні про коригування митної вартості митним органом вказано, що вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення від 25.10.2022 р. не відповідає вартості товарів згідно інвойсу.

Митна декларація країни відправлення була складена у Польщі постачальником і вартість товарів в декларації зазначена в злотих. Вартість же товарів в інвойсі вказана у євро.

Відповідачу в заяві в порядку ч. 8 ст. 55 МК України вих. № 06/12 від 14.12.2022 р. позивачем було надано роз`яснення щодо порядку формування вартості товару в експортній декларації, а також додатково надано лист виробника POLMOstrowSp.zo.o.

Проаналізувавши зазначений лист вих. № 06/12 від 14.12.2022 р., суд дійшов висновку, що розбіжностей між вартістю товарів згідно митної декларації країни відправлення та інвойсом не має.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що декларант (позивач) подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається контролюючий орган не перешкоджали визначенню фактичної вартості придбаного товару. Крім того, судом також встановлено, що позивачем включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено числові значення усіх складових митної вартості товарів, підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, включаючи і транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у позовній заяві просив суд, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 9000,00 грн.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір про надання правової допомоги, звіт, акт та платіжне доручення.

Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду товарів від 11.04.2023 року по справі № 520/2760/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

До другого апеляційного суду представником позивача подано клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 2000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, а саме стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 2000,00, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

09.01.2023 р. між ТОВ «Авто Тренд» та TOB «ЗМЗ ПС» укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 09/01-23, який є в матеріалах справи.

Відповідно до п.1.1. договору про надання правничої допомоги ТОВ «ЗМЗ ПС» взяло на себе зобов`язання по представництву інтересів позивача та надання йому правової допомоги в Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді України за позовом до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішень про коригування митної вартості товарів: № 205050/2022/000097/2 від 28.10.2022 р.

Відповідно до п. 3.3. Договору про надання правничої допомоги, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 15.08.2023 р., Сторони узгодили орієнтовну вартість за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 2 000,00 грн.

Представником позивача було підготовлено та подано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3.4. Договору про надання правничої допомоги, підтвердженням виконання умов даного Договору з боку виконавця вважається підписання сторонами Акту прийому-передачі виконаних послуг, який підписується сторонами.

Відповідно до п.3.5. Договору про надання правничої допомоги, з метою відшкодування витрат на правову допомогу, адвокатом складається відповідний звіт, де детально вказується найменування послуги, витрачений адвокатом час та детальний опис, вартість отриманої послуги. Звіт про виконану адвокатом роботу додається до Акту прийому-передачі виконаних послуг.

На виконання умов договору між ТОВ «Авто Тренд» та ТОВ «ЗМЗ ПС» було підписано акт виконаних робіт від 18.08.2023 р. до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/01-23 від 09.01.2023 р., Звіт щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «Авто Тренд» та 19.09.2023 р. ТОВ «Авто Тренд» було сплачено 2000,00 на рахунок ТОВ «ЗМЗ ПС», що підтверджується платіжною інструкцією № 11569.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складання відзиву на апеляційну скаргу є обґрунтованим і таким, що належить стягненню.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 520/2760/23 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" () витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко