Справа № 130/1254/23
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі - Лавріненко Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Полтавській області про оскарження рішення в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 15.05.2023 року (згідно дати рекомендованого поштового відправлення) подав до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області адміністративний позов із вимогами скасування постанови від 05.05.2023 року серії БАД №051836 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є найманим працівником ПП ОСОБА_2 на посаді водія орендованого останнім автомобіля "DAF CF 85.430", державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "KOGEL SN24", державний номерний знак НОМЕР_2 . 05.05.2023 року на 395 км автотраси Київ - Харків - Довжинський позивача зупинив поліцейський взводу 2 роти 3 батальону управління патрульної поліції в Полтавській області Дубиш К.В., після перевірки яким документів на транспортні засоби винесено постанову серії серії БАД №051836 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на нього, ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 грн, з підстав того, що позивач керував транспортними засобами у складі напівпричепу "KOGEL SN 24", державний номерний знак НОМЕР_2 , які підпадають проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п."б" п.31.3 Правил дорожнього руху, ст.35 Закону України "Про дорожній рух". Вважає оскаржувану постанову відповідача необгрунтованою та протиправною, так як при її складанні допущені грубі порушення та не досліджено усі обставини справи. Зазначив, що автомобіль "DAF CF 85.430", державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричеп "KOGEL SN24", державний номерний знак НОМЕР_2 , якими він керував, своєчасно пройшли обов`язковий технічний контроль, що підтверджується протоколами перевірки технічного стану вказаних транспортних засобів від 21.05.2022 року та від 20.02.2023 року відповідно, які додані до адміністративного позову. Зауважив, що ці документи були надані інспектору Дубишу К.В., проте той не взяв їх до уваги, оскільки на момент перевірки не працював Інтернет-зв`язок та зі слів останнього він не міг перевірити їх дійсність (а.с.1-6).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано з власної ініціативи суду від Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Полтавській області матеріали, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

05.06.2023 року (згідно дати рекомендованого поштового відправлення) представником відповідачів згідно довіреності від 23.01.2023 року №148/41/3/01-2023 - юристконсультом сектору правового забезпечення управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Детюк Д.С. подано суду відзив на позовну заяву, яким повністю заперечено проти задоволення позовних вимог. Вказано, що 05.05.2023 року о 19 годин 50 хвилин на 395 км автодороги М-03 "Київ - Харків - Довжинський" ОСОБА_1 керував транспортним засобом "DAF CF 85.430", державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом "KOGEL SN24", державний номерний знак НОМЕР_2 , які підлягають обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшли, чим порушив п.п."б" п.31.3. Правил дорожнього руху. Ним було надано протоколи перевірки технічного стану вказаних транспортних засобів від 21.05.2022 року №4-22 та від 20.05.2023 року №1-23, під час перевірки яких у базі даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАЇ МВС України було встановлено, що вказані протоколи анульовано 23.05.2022 року та 20.02.2023 року відповідно. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено з усіма правами згідно ст.268 КУпАП. Транспортний засіб, яким керував позивач, було зупинено на блок-посту поблизу населеного пункту смт.Чутове. Вважає, що позивач порушив Правила дорожнього руху та немає жодних правових підстав для скасування оспорюваної постанови відповідача у справі про адміністративне правопорушення (а.с.24-25).

В судове засідання наразі учасники справи за їх викликом не з`явились вчергове, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали.

Позивач ОСОБА_3 попередньо подав заяву щодо розгляду справи у його відсутність, за змістом якої також підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити (а.с.38).

Представником відповідача УПП в Полтавській області за наслідком її належного виклику причин своєї неявки до суду не повідомлено, ніяких клопотань не представлено, що у відповідності до положень ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова серії БАД №051836 (а.с.9) про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, за ознаками того, що він о 19 годин 50 хвилин 05.05.2023 року, керував автомобілем "DAF CF 85.430", державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі 295 км автомобільної дороги Київ -Харків - Довжанка в складі з напівпричепом "KOGEL SN24", державний номерний знак НОМЕР_2 , які підлягають обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшли, чим порушив п.п."б" п.31.3. Правил дорожнього руху, ст.35 Закону України "Про дорожній рух", винесена 05.05.2023 року інспектором взводу 2 роти 3 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дубишем К.В., який, діючи від імені територіального органу Національної поліції - відповідача у справі Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відповідно до вимог ст.222 КУпАП уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, включно за ч.3 ст.121 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення.

При цьому, згідно п.7 оскаржуваної постанови у якості її додатку зазначено "Відео з б/к 468834".

Положення ч.3 ст.121 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1,2,3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч.2,3 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити низку загальних відомостей і реквізитів, а саме:

найменування органу (посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте в справі рішення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, окрім даних, передбачених ч.2 ст.283 КУпАП, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративною правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент учинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів і можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог п.3,4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених ч.1 ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно диспозиції ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень ч.1,4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до вимог ст.74 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Так, суд визнає необгрунтованими твердження позивача ОСОБА_1 щодо неврахування наданих документів про проходження обов`язкового технічного контролю керованих ним автомобіля "DAF" та напівпричепу "KOGEL" інспектором патрульної поліції внаслідок відсутності Інтернет-зв`язку на місці зупинки та неможливості внаслідок цього їх перевірки, оскільки за змістом представленого стороною відповідача відеозапису (а.с.31) вбачається встановлення працівником поліції анулювання протоколів технічного стану обидвох вказаних транспортних засобів за відомостями бази даних інформаційної системи, обставини чого також наведені у відзиві.

Разом з тим, представлені стороною відповідачем матеріали на оптичному DWD-R диску (а.с.31), що у наявній на ньому папці "export-8scj5_.mp4.p7s.zip " містить єдиний фрагмент відеозапису "export-8scj5_.mp4", хоча й підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, проте, в судовому засіданні встановлено, що даний відеозапис з портативної відеокамери №468834 не є безперервним, оскільки з його обсягу вбачається лише оголошення складеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом оскарження, а саме в період з 20:47:12 до 20:48:20 05.05.2023 року.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, зокрема з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції здійснюється застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог п.2,5 розділу ІІ вказаної Інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Також судом встановлено, що вказаний відеозапис з портативної відеокамери №468834 не містить відомостей щодо керування позивачем певними транспортними засобами на момент його зупинки поліцейським, повідомлення останнім водієві конкретної причини його зупинки, встановлення особи водія, роз`яснення йому його прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, надто що про роз`яснення положень останньої не вказано навіть у відзиві, дослідження доказів, які на думку сторони відповідача доводять вину позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, вказаний відеозапис не є безперервним, оскільки відеофіксація на портативний відеореєстратор повинна здійснюватись з моменту звернення поліцейського до певної особи.

З наведених підстав встановленої перервності відеозапису портативного відеореєстратора, не передбаченої законом для встановлення особи водія, роз`яснення його прав та проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд визнає представлений відповідачем відеозапис під назвою "export-8scj5_.mp4" недопустимим доказом.

При цьому, відповідачем не доведено ні в який спосіб з`ясування поліцейським обізнаність заздалегідь позивача ОСОБА_1 щодо анулювання наявних у його розпорядженні протоколів перевірки технічного стану керованих ним транспортних засобів (а.с.12,13), що не визначає наявності умислу у діях даного водія, як складової суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача у відзиві з виокремленим посиланням на обставини зупинки транспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 з підстав його проїзду через блок-пост, оскільки згадуваним у відзиві правом зупинки транспортного засобу, що передбачене п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 (далі - Порядок №1456), положеннями Порядку наділено уповноважених осіб.

Так, відповідно до вимог п.5 Порядку №1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

У відповідності до п.2 Порядку №1456 уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

При цьому, згідно вимог п.7 Порядку №1456 уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках:

якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом;

якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо;

якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення;

порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.8 Закону України "Про документи, що посвідчують особу, її спеціальний статус та підтверджують громадянство України" документи, що посвідчують особу та її спеціальний статус, це:

а) посвідчення застрахованої особи;

б) посвідчення водія;

в) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон;

г) посвідка на постійне проживання;

ґ) посвідка на тимчасове проживання;

д) картка мігранта;

е) посвідчення біженця;

є) проїзний документ біженця для виїзду за кордон;

ж) дозвіл на працевлаштування;

з) інші документи, що посвідчують особу та її спеціальний статус, визначені законом.

Отже, аналізом наведених положень нормативних актів визначено право в умовах запровадженого режиму воєнного стану уповноваженої особи в обмежених випадках здійснювати перевірку документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також огляду транспортних засобів.

Судом встановлено, що стороною не наведено обгрунтування у відзиві та не представлено жодних доказів того, що певним наказом військового коменданта було заздалегідь призначено поліцейського взводу 2 роти 3 батальону управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта ОСОБА_4 із наданням останньому повноважень щодо перевірки документів в осіб, огляду транспортних засобів тощо саме під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Також представником відповідача не доведено ні в який спосіб визначені законом щодо передбачених п.7 Порядку №1456 власне під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану правові підстави перевірки інспектором ОСОБА_4 документів щодо проходження обов`язкового технічного контролю керованими позивачем ОСОБА_1 транспортними засобами, що сукупно із посвідченням водія є документами, які підтверджують його спеціальний статус.

Водночас положеннями п.2.1., 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що за загальними правилами на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., тобто посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За таких обставин відомості бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України відомостей про скасування 23.05.2022 року протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 21.05.2022 року №01162-00364-22 та скасування 20.02.2023 року протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 20.02.2023 року №01162-00151-23 (а.с.28) відносно керованих позивачем ОСОБА_1 автомобіля "DAF CF 85.430", державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "KOGEL SN24", державний номерний знак НОМЕР_2 , хоча й могло становити ознаки порушення ним вимог п.п."б" п.31.3 Правил дорожнього руху та підстави вважати вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, проте у відповідності до п.7 порядку №1456 вони могли становити підставу зупинення цих транспортних засобів лише за умови їх виявлення заздалегідь, доказів чого відповідачем не представлено.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що всупереч власного обов`язку суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які би доводили вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, з прямим або непрямим умислом, а також доказів здобуття у встановленому порядку доказів його вчинення уповноваженою особою та правомірності накладеного адміністративного стягнення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року в справі №357/10134/17.

Також, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року в справі №216/5226/16-а, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, неодноразово наголошено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (Рішення ЄСПЛ від 17.06.2011 року в справі "Бочаров проти України", п.45; Рішення ЄСПЛ від 15.02.2013 року в справі "Єрохіна проти України" п.52; Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015 року, п.75).

Відтак, враховуючи, що в ході судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності оспорюваної постанови поліцейського взводу 2 роти 3 батальону УПП в Полтавській області Дубиша К.В., винесення якої заздалегідь не може ґрунтуватись виключно лише на власному сприйнятті відповідних обставин працівником поліції, а усі сумніви щодо доведеності вини належить тлумачити на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю відповідачем - суб`єктом владних повноважень правомірності його оспорюваного рішення та наявності у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, постанова від 05.05.2023 року про накладення на останнього адміністративного стягнення підлягає скасуванню судом та провадження в адміністративній справі належить закрити, що визначає підстави задоволення вимог адміністративного позову.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн (а.с.7,8), що у грошовому обчисленні відповідає ставці щодо звернення до адміністративного суду з вимогою немайнового характеру фізичної особи, тому вказані судові витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача УПП в Поллтавській області, від імені якого як територіального органу Національної поліції винесено оскаржцувану постанову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.7, 9, 126, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.1, 2, 8-10, 77, 156, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №3 батальону Управління патрульної поліції в Полтавській області Дубиша Костянтина Вікторовича серії БАД №051836 від 05.05.2023 року про накладення за ч.3 ст.121 КУпАП адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 гривень, провадження в адміністративній справі щодо останнього закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (м.Полтава, вул. Європейська, 160) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судових витрат із сплати судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Вернік В.М.