Справа № 200/4431/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду

29 вересня 2023 року Справа №200/4431/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті перерахованої пенсії згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року про розмір грошового забезпечення у основному розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення за посадою поліцейського заступник начальника відділу станом на 01.12.2019 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належним до сплати сумами пенсій ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з грошового забезпечення, яке складається із суми його складових, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року за посадою поліцейського заступник начальника відділу станом на 01.12.2019 року в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті перерахованої пенсії згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року про розмір грошового забезпечення у основному розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення за посадою поліцейського заступник начальника відділу станом на 01.12.2019 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належним до сплати сумами пенсій ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з грошового забезпечення, яке складається із суми його складових, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року за посадою поліцейського заступник начальника відділу станом на 01.12.2019 року в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення.

Представником позивача адвокатом Карнауховим Андрієм Олександровичем було надано до суду клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування клопотання представник позивача посилається на те, що 13.01.2023 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до нього за правовою допомогою по отриманню нової довідки про розмір грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій та надання допомоги у подальшому перерахунку пенсії, тобто з іншим питанням. Представник позивача наголошує, що в процесі надання правової допомоги і збору матеріалів він звернув увагу ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду в рішенні від 04.02.2019 року (Пз/9901/58/18, 240/5401/18), де в пункті 30 зазначено, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначені відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом № 2262-ХІІ. Спираючись на свою особисту практику щодо незаконності дій органів ПФУ відносно протиправного зниження відсоткового складу пенсії, я виходячи з підрахунку вислуги років зробив висновок, що органи ПФУ і в цьому випадку так зробили, не повідомляючи про це одержувача пенсії. Представник позивача звертає увагу суду, що зі змісту довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 6584/Д від 12.06.2023 року взагалі не можна зробити висновок чи зменшилась пенсія у відсотковому відношенні, бо там такого не вказано. З квітня 2018 року відбулося значне збільшення розміру пенсії і з цієї причини позивач ОСОБА_1 об`єктивно не могла дізнатися про те, чи порушено її право. Тобто вона не могла знати, що в односторонньому порядку незаконно зменшений відсотковий склад її пенсії. Про цю інформацію ГУ ПФУ в Донецькій області ОСОБА_1 не повідомило напевно знаючи, що вони це роблять неправомірно. Представник позивача зазначає, що згідно відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-0203-8/15333 від 21.02.2023 р. на його адвокатський запит зазначено, що відсоток обчислення грошового забезпечення ОСОБА_1 змінився з 80 % на 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Лише після цієї правової обізнаності щодо явно незаконних дій ГУ ПФУ позивач вирішила звернутися до суду із позовною заявою щодо визнання дій відповідача по припиненню виплати їй пенсії у відсотковому відношенні 80 % незаконними. Для досудового врегулювання спору представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 31.05.2023 р із заявою встановити розмір пенсії 80 % або в сумі 6884,44 грн. (8605,44 х 80%) відповідних сум грошового забезпечення, який їй було призначено з 08.10.2013 р. Різніцю 10 % (80% -70%), а в сумі 860,63 грн. перерахувати з 01 січня 2016 р. і сплатити їй негайно на розрахункову карту Ощадбанку однією сумою без граничного обмеження. Відповідач відмовив у проведені перерахунку пенсії в розмірі 80 %, про що їй повідомив листом від 26.06.2023 р.

Представник позивача наголошує, що вважає початком строку, коли позивач остаточно дізнався про порушення своїх інтересів 21.02.2023 року, оскільки ГУПФУ в Донецькій області протиправно приховувало цю інформацію. З щомісячних пенсійних платежів ОСОБА_1 не мала реальної можливості дізнатися або зробити висновок, що її пенсія зменшена у відсотковому відношенні, оскільки розмір пенсії у грошовому відношенні був збільшений, а тому не звернулася до суду у 2016 році за захистом своїх прав протягом шести місяців. На думку представника позивача така поведінка позивача не підпадає під поняття пасивно.

Крім того представник позивача вказує, що стаття 51 закону №2262-XII доповнена частиною третьою згідно із Законом № 614-VIII від 15.07.2015 «Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком».

З огляду на зазначені обставини просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення позивачу строку звернення до суду зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом встановлено, що на час призначення пенсії позивачу була призначена пенсія у основному розмірі 80% від всієї суми грошового забезпечення, однак, у березні 2018 року при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 зменшив основний розмір пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення.

Згідно протоколу за пенсійною справою № від 20.01.2023 року встановлено, що основний розмір пенсії позивача розраховано з 70% сум грошового забезпечення.

З матеріалів справи встановлено, що 16.01.2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, відповідно до якого просив надати: довідку про розмір пенсії позивачу, із вказанням якого відсоткового рівню вона розрахована відносно грошового забезпечення на даний час, довідку ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області, згідно якої розрахована пенсія, копія електронних протоколів справи з моменту виходу позивача на пенсію у 2013 році.

Листом від 20.01.2023 року № 0500-0203-8/7387 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача, що в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022 воєнного стану для мінімізації ризиків щодо розголошення інформації (персональних даних) пенсіонера, доступ до електронних пенсійних справ обмежено. Крім того, на виконання вимог п. 5 розділу І Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1 представнику направлено виписку з протоколу від 20.01.2023 року.

Також 16 січня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, відповідно до якого просив надати інформацію про розмір пенсії позивача у відсотковому рівні від грошового забезпечення, яка їй була призначена у 2013 році, а також якщо відбулось зменшення відсоткової складової пенсії, то просив вказати на скільки відсотків вона зменшена, коли (дата) і на підставі чого (нормативний акт) це сталося.

Листом від 21.02.2023 року № 0500-0203-8/5333 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача, що у квітня 2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 з 01.01.2016 року. При перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, відсоток обчислення грошового забезпечення ОСОБА_1 змінився з 80% на 70% відповідних сум грошового забезпечення.

31 травня 2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою, відповідно до якої просив здійснити перерахунок пенсії належним чином з 01 січня 2016 року встановивши розмір пенсії 80% від сум грошового забезпечення.

Листом від 26.06.2023 року № 11824-10900/А-02/8-0500 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що у квітня 2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 з 01.01.2016 року. При перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, відсоток обчислення грошового забезпечення ОСОБА_1 змінився з 80% на 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Також, 31.05.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року.

Листом від 26.06.2023 року № 14638-13421/К-02/8-0500 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 6584/Д від 12.06.2023 року.

Суд наголошує, що звертаючись до суду з даним позовом позивач просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належним до сплати сумами пенсій ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з грошового забезпечення, яке складається із суми його складових, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року за посадою поліцейського заступник начальника відділу станом на 01.12.2019 року в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення.

Представник позивач звертаючись до суду з даним позовом наголошував, що про порушення свого права щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 80% до 70% від сум грошового забезпечення позивач фактично дізналась з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.02.2023 року № 0500-0203-8/5333, а враховуючи з позовом вона звернулась 07 серпня 2023 року, вона не пропустила шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Стосовно строків звернення до суду із вимогою про протиправності дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року основного розміру пенсії з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 року виходячи із основного розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини Осман проти Сполученого королівства від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення Круз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; CASE OF KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Слід зазначити, що інститут строку давності, необхідно використовувати з урахуванням конкретних обставин справи, так щоб він не перешкоджав наявним у позивача засобами захисту своїх прав. Обмеження права на звернення до суду повинно бути пропорційно меті правової визначеності, у іншому випадку це буде порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини в частині права на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини в по справі Олександр Волков проти України (заява № 21722/11).

Зазначене дає підстави дійти до висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Зокрема, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно із частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За положенням ч. 3 ст. 122 КАС України, при цьому, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно зі статтею 44 Закону № 2262 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно зі статтею 87 Закону № 1788-ХІІ, нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Верховний Суд України, зокрема у постанові від 10 грудня 2013 року (справа № 21-329а13), дійшов висновку, що положення статті 87 Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, проте не виплачених з вини ПФУ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, стаття 46 Закону № 1058-ІV, стаття 51 № 2262-ХІІ (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 (постанова від 31.03.2021).

У вказаному рішенні Суд дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого процесуальним законом у спорах цієї категорії, а саме:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Отже, вказаними нормами встановлений шестимісячний строк звернення до суду з позовом у вказаних правовідносинах.

Вирішуючи ж питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 наголошено й на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Верховний Суд у справі № 240/12017/19 вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. За висновком Суду, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Суд зазначає, що пропущений строк звернення до суду з позовом може бути поновлений за наявністю поважних причин, проте позивач не зазначив об`єктивно непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в квітні 2018 році під час перерахунку пенсії з 01.01.2016 року зменшив відсоток грошового забезпечення при обрахунку пенсії до 70 %.

Згідно штампу «Укрпошти» на поштовому конверті встановлено, що позивач звернувся до суду із даним позовом 08.08.2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд не приймає посилання позивача, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, на те, що про порушення свого права позивач дізнався з листа відповідача від 21.02.2023 року № 0500-0203-8/27504, при цьому позивачем не наведено та в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення позивачем з квітня 2018 року будь-яких дій з метою отримання інформації щодо обрахунку розміру його пенсії, отримуваної ним після проведення такого перерахунку. Суд наголошує, що перше таке звернення відбулось лише у січні 2023 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що отримання від відповідача листа у відповідь на заяву позивача не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на оформлення довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.03.2021 у справі N 240/12017/19, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.01.2020 року у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі № 360/1870/19, від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22, від 27 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.000974, від 21 грудня 2022 року у справі № 0440/6992/18, від 30 березня 2023 року у справі № 420/1640/19, у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі № 200/1481/23.

Також доводи позивача про відсутність строку звернення до суду із цим позовом про оформлення довідки, із посиланням на статтю 51, 55 Закону № 2262-ХІІ, суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаній статті йдеться про необмеженість строком саме здійснення перерахунку пенсії не проведеного з вини певних органів, відповідач у цій справі не має повноважень на здійснення перерахунку пенсії. Крім того, у цій справі не заявлений спір щодо невиплати органом Пенсійного фонду нарахованої пенсії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Отже, застосовуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі N 240/12017/19, до обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду з таким позовом, а зазначені причини на які покликається позивач, мотивуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та не можуть бути підставою для її задоволення.

Суд зазначає, що частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позов пред`явлено позивачем 15.08.2023 року шляхом його надіслання 08.08.2023 року засобами поштового зв`язку, то позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 07.02.2023 року у основному розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року по 07.02.2023 року в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення слід залишити без розгляду.

Щодо строків звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті перерахованої пенсії згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належним до сплати сумами пенсій ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з грошового забезпечення, яке складається із суми його складових, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 6584/Д від 12.06.2023 року, суд зазначає, що звертаючись до суду з даною вимогою позивачем не порушено строк звернення до суду, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач у листі від 26.06.2023 року № 14638-13421/К-02/8-0500 повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 6584/Д від 12.06.2023 року.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Залишити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 07.02.2023 року у основному розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплатити пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2016 року по 07.02.2023 року в основному розмірі 80 відсотків від усіх сум грошового забезпечення без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя В.В. Олішевська