Справа № 640/18503/22
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Карпушової О.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна Академія управління персоналом" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна Академія управління персоналом" в якому просив:

- визнати протиправним та таким, що не відповідає статтям 8, 22, 53 Конституції України наказ Міністерства освіти і науки України від 27.04.2022 № 392 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства освіти і науки України від 02.05.2022 № 400) - в частині затвердження абзацу дев`ятого пункту 1 розділу II Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти у 2022 році, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за спеціальністю 081 "Право" приймаються особи, які здобули ступінь бакалавра з спеціальностей 081 "Право" або 293 "Міжнародне право", напрямів 6.030401 "Правознавство", 6.030202 "Міжнародне право";

- визнати протиправним та такими, що не відповідає статтям 8, 22, 53 Конституції України наказ Міністерства освіти і науки України від 20.07.2022 № 643 "Про затвердження стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 "Право" для другого (магістерського) рівня вищої освіти" - в частині затвердження розділу III Стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 Право для другого (магістерського) рівня вищої освіти: Вимоги до рівня освіти осіб, які можуть розпочати навчання за освітніми програмами спеціальності 081 Право, та їх результатів навчання, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за результатами Єдиного фахового вступного випробування можуть вступати особи, які здобули освітній ступінь бакалавра зі спеціальностей 081 Право або 293 Міжнародне право;

- скасувати затвердження наказом Міністерства освіти і науки України від 27.04.2022 № 392 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства освіти і науки України від 02.05.2022 № 400): - абзацу дев`ятого пункту 1 розділу II Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти у 2022 році, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за спеціальністю 081 "Право" приймаються особи, які здобули ступінь бакалавра з спеціальностей 081 "Право" або 293 "Міжнародне право", напрямів 6.030401 "Правознавство", 6.030202 "Міжнародне право";

- скасувати затвердження наказом Міністерства освіти і науки України від 20.07.2022 № 643 "Про затвердження стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 Право для другого (магістерського) рівня вищої освіти": - розділу III Стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 Право для другого (магістерського) рівня вищої освіти: Вимоги до рівня освіти осіб, які можуть розпочати навчання за освітніми програмами спеціальності 081 Право, та їх результатів навчання, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за результатами Єдиного фахового вступного випробування можуть вступати особи, які здобули освітній ступінь бакалавра зі спеціальностей 081 Право або 293 Міжнародне право.

19.06.2023 позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дій наказу Міністерства освіти і науки України від 27.04.2022 № 392 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства освіти і науки України від 02.05.2022 № 400), а саме в частині затвердження абзацу дев`ятого пункту 1 розділу II Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти у 2022 році, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за спеціальністю 081 «Право» приймаються особи, які здобули ступінь бакалавра з спеціальностей 081 «Право» або 293 «Міжнародне право», напрямів 6.030401 «Правознавство», 6.030202 «Міжнародне право», і наказу Міністерства освіти і науки України від 15.03.2023 року № 276: - в частині затвердження абзацу сьомого пункту 1 розділу II Прийом на навчання для здобуття вищої освіти у 2023 році, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за спеціальністю 081 "Право" приймаються особи, які здобули ступінь бакалавра з спеціальностей 081 "Право" або 082 "Міжнародне право", 293 "Міжнародне право", напрямів 6.030401 "Правознавство", 6.030202 "Міжнародне право", та наказу Міністерства освіти і науки України від 20.07.2022 № 643 «Про затвердження стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 Право для другого (магістерського) рівня вищої освіти», а саме в частині затвердження розділу III Стандарту вищої освіти зі спеціальності 081 Право для другого (магістерського) рівня вищої освіти: Вимоги до рівня освіти осіб, які можуть розпочати навчання за освітніми програмами спеціальності 081 Право, та їх результатів навчання, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за результатами Єдиного фахового вступного випробування можуть вступати особи, які здобули освітній ступінь бакалавра зі спеціальностей 081 Право або 293 Міжнародне право, яку судді ОСОБА_2 було передано 22.06.2023, що підтверджується відповідним актом відділу ВДЗК (канцелярія) від 22.06.2023.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до тяжких наслідків для позивача щодо здобуття в Україні, за українською програмою другої вищої освіти за спеціальністю 081 Право, а внаслідок порушення його права на освіту, автоматично порушуються і його права на працю за вибраною професією в Україні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її буз задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 127 Кодексу адміністративного судочинства України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення №61 (повістка повідомлення на ім`я ОСОБА_1 про судове засідання, яке відбудеться 02 жовтня 2023 року), було направлено на адресу його проживання, а саме: АДРЕСА_1 - 14.09.2023, а 20.09.2023 була проставлена відмітка про повернення поштового відправлення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Водночас, суд звертає увагу, що інше рекомендоване повідомлення за №257 про вручення поштового відправлення, було особисто отримано позивачем 20.09.2023, про що свідчить його підпис та проставлена дата.

Враховуючи, що судове повідомлення вважається належним чином врученим позивачу 20.09.2023, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача відповідно до приписів ч.2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що вступна компанія до закладів вищої освіти на 2023 рік закінчиться, а тому невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, шляхом подання позовної заяви буде неможливим.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, вступна компанія до закладів вищої освіти на 2023 рік завершилась.

Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд звертає увагу, що у поданій позивачем заяві про вжиття заходів забезпечення не наведено істотних обставин та не надано доказів, які б вказували на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим його прав, свобод або інтересів.

Крім того, очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

В свою чергу, саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що позивач просив, зокрема, зупинити дію наказу Міністерства освіти і науки України від 15.03.2023 року № 276: - в частині затвердження абзацу сьомого пункту 1 розділу II Прийом на навчання для здобуття вищої освіти у 2023 році, яким визначено, що "Для здобуття ступеня магістра за спеціальністю 081 "Право" приймаються особи, які здобули ступінь бакалавра з спеціальностей 081 "Право" або 082 "Міжнародне право", 293 "Міжнародне право", напрямів 6.030401 "Правознавство", 6.030202 "Міжнародне право".

Втім, вказаний вище наказ не є предметом спору, а тому зупинення його дії прямо суперечить приписам ч.5 ст. 151 КАС України.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя О.В.Карпушова