Справа № 500/4727/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4727/23

29 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 , суми нарахованих ОСОБА_2 , на підставі рішення суду №500/162/21, доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 суми нарахованих ОСОБА_2 , на підставі рішення суду №500/162/21, доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, в розмірі 84755,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/162/21 від 18.02.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019, згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 , яка є донькою померлого ОСОБА_2 , звернулася до відповідача із заявою щодо виплати заборгованості нарахованих сум її батьку на підставі рішення суду №500/162/21 від 18.02.2021 на що відповідач її повідомив, що у разі смерті заявника, рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником, що і слугувало підставою на звернення до суду.

Ухвалою судді від 03.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копія ухвали про відкриття та позовну заяву з додатками надіслано відповідачу електронною поштою та ним отримано, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву, як і будь-яких клопотань суду не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі- Закон №2262-ХІІ).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк. справи 13).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №500/621/21, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

Вказане рішення суду набрало законної сили 12.04.2021.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач перерахував пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019, але суму доплати перерахованої пенсії за його життя не виплатив.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (арк. справи 15).

На момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 16).

25.05.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй нараховану та не виплачену її батькові доплату до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 (арк. справи 12).

У відповідь на звернення позивачки, відповідач листом від 08.06.2023 повідомив її, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 №500/162/21 ОСОБА_3 нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 30.04.2021. Зазначив, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником (арк. справи 18).

Аналогічне відповідачем було повідомлено листом від 05.07.2023 у відповідь на адвокатський запит (арк. справи 20).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-XII).

Відповідно до частин 1, 3 статті 61 Закону України № 2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З аналізу статті 61 Закону №2262-ХІІ слідує, що законодавець чітко розмежує осіб, які мають право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

До вказаних осіб законодавцем віднесено, по-перше, членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (стаття 30 Закону № 2262), по-друге, члени сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника: 1) батьки і дружина (чоловік); 2) члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Порядок №3-1).

Абзацом 3 пункту 4 Порядку №3-1 передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону України 2262-XII, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до п.2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1) для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у ч. 2 ст. 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З аналізує наведених норм, слідує, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а, сформульований висновок про те, що " у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя".

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Наведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 №200/12094/18-а.

Отже, у даному випадку, визначальним є строк звернення позивачки із заявою до пенсійного органу про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлому батькові пенсії. Такий строк, законодавцем, визначається як "не пізніше шести місяців" після смерті пенсіонера.

Як слідує із матеріалів справи, позивачка та її батько (в тому числі на момент смерті) проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 у термін не пізніше 6 місяців після смерті її батька звернулась до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , що нарахована на виконання рішення суду, але невиплачена на час смерті останнього.

До вказаної заяви нею було додано: копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 31.03.2023 (арк. справи 15); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.1957 (арк. справи 13); копію свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 31.10.1987 (арк. справи 14); копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (арк. справи 10-11); копію ідентифікаційного номера (арк. справи 11); копію відповіді пенсійного органу на її звернення про суму заборгованості (арк. справи 17); довідку від ОСББ (арк. справи 16); довідку з банку про відкриття рахунку.

Суд зауважує, що дана заява та надані документи в повній мірі відповідають вищенаведеним вимогам та підтверджують спільне проживання позивачки та її батька.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивачка має право на отримання недоотриманої пенсії її померлого батька.

При цьому, посилання відповідача на необхідність, в даному випадку, повторного подання рішення суду від 18.02.2021 у справі №500/162/21 до виконання спадкоємцем разом із ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником, судом відхиляється, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 Закону України №2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі №500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Тому, з метою ефективного способу відновлення порушених відповідачем прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі №500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з огляду на задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 17.07.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі №500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі №500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.