Справа № 333/3447/23
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 333/3447/23
Номер провадження 2-а/333/49/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого - судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Бережної Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), третя особа: поліцейський взвод №1 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрал поліції Висоцька Ганна Сергіївна (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057) про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2023 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати дії противоправними та скасувати постанову серії ЕАС № 6688946 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2023р. близько 12-00 год ОСОБА_1 було затримано поліцейським роти №1 батальйону №1,Управління патрульної поліції в Запорізькій обл. під час його руху на автомобілі «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 в районі вул. Діагональна, в м. Запоріжжі, як зазначено посадовою особою УПП Висоцькою Г.С. за змістом виданої нею же постанови ЕАС №6642783 від 07.03.2023р. Оскільки саме 07.03.2023р. адміністративне провадження було проведено відповідачем з 9-00 до 10-00 в приміщенні фойє за адресою: м. Запоріжжя по вул. Перемоги, 96, як зазначила посадова особа УПП про те що вона провела «розгляд вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 », хоча ст.ст.245-253 Кодексу України про адмінправопорушення (далі КУпАП) встановлюється певний порядок провадження у справах про адміністративне правопорушення і в тих же нормах зазначається про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а фактично для такого розгляду посадовою особою має бути зібрано конретний матеріал з фіксацією фактичних даних події та складу правопорушення в діях особи, яку намагаються притягнути до адміністративної відповідальності. Вказану постанову ОСОБА_1 оскаржив до УПП в Запорізькій обл. ДПП Нацполіції МВС України, в результаті її було скасовано та видано рішення С-240 від 21.03.2023р. В рішенні зазначено про направлення «матеріалів справи» за подіями 28.02.2023р., щодо факту зупинки транспортного засобу на новий розгляд. Разом з цим рішенням ОСОБА_1 отримав повідомлення про дату призначення розгляду матеріалів справи на 24.04.2023р. о 9-00 год 10.04.2023р. Позивач поштою до УПП направив клопотання про відкладення розгляду справи спираючись на своє право передбачене ст.268 КУпАП. Але розгляд «матеріалів справи» все одно було проведено 24.04.2023р. за його відсутності. Хоча в той день його представник подавав від його імені повторне клопотання щодо відкладення розгляду «матеріалів справи». Обидва його клопотання були проігноровані та відхилені посадовою особою УПП Висоцькою Г.С. , яка відповідно притягнула мене до адміністративної відповідальності за описаними вище подіями 28.02.2023 р. та видала відповідну постанову БАБ №725238, чим вдруге притягнула ОСОБА_1 за одну і ту саме дію як і постановою ЕАС №6642783 по справі про адміністративне правопорушення згідно норми ч. 1ст. 122 КУАП.

Вважає притягнення ОСОБА_1 до відповідальності згідно вказаної постанови є протиправним та не обґрунтованим з наступних причин. В постанові відповідача від 07.03.2023р. ОСОБА_1 зазначено, як порушника вимог п.12.4 правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (надалі ПДР) та ч. 1ст. 122 Кодексу України про адміністративні порушення. Але в розділі постанови зазначено, що «в м. Запоріжжі на вулиці Діагональна перевищів встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год на 52 км/год. Замір швидкості руху проводив лазерний вимірювач швидкості Trucam lti 20/20 ТС 0008377, чим порушив п.12.4 ПДР». Вважає даний опис неточним та неповним. Позивачем було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, перегляд відеозапису, відібрання письмових пояснень, але інспектором патрульної поліції дані клопотання було проігноровано та не розглянуто.

Посадовець інкримінувала ОСОБА_1 перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, відповідальність за яке передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, а в постанові зазначено ч.1 ст.122 КУАП.

Також, інспектором патрульної поліції було порушено процедуру складання та розгляду адміністративної справи.

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, інспектор не повно з`ясував усі фактичні обставини, підійшов формально до події, яка мала місце, що потягло за собою необґрунтоване стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, тому вважає що постанова не відповідає фактичним обставинам справи є незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09 травня 2023 року адміністративний позов залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

16 червня 2023 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив. Відповідно до якого вважає, що вимоги позивача є необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню. Винесену поліцейським постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності перший відповідач вважає правомірною.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, надані учасниками на підтвердження їх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6642783 від 07.03.2023 гр. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. З постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6642783 від 07.03.2023 вбачається, що гр. ОСОБА_1 , 07.03.2023 на вул. Діагональна 8, м. Запоріжжя, приблизно о 09 годині 57 хвилин керуючи транспортним засобом марки HONDA моделі ACCORD номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Позивач не погодився з діями працівника поліції та оскаржив до вищестоящого органу винесену стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням № С-240 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення сергії ЕАС № 6642783 від 07 березня 2023 року т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 21 березня 2023року, скаргу задоволено частково, постанову по справі скасовано та направлено на новий розгляд.

24 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав до УПП в Запорізькій області клопотання про відкладення розгляду справи.

24 квітня 2023 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у ссфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 725238 , відповідно до якої 28 лютого 2023 року о 11 годині 54 хвилині в м. Запоріжжя вул. Діагональна, буд. 8, водія ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху 50 км/год на 52 км/год та рухався зі швидкістю 102 км/год. Заміри швидкості проводились лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI20/20 TC008377, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, якою до позивача - ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

При вирішенні справи суд застосовує норми права, передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 тощо.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Приписами статей 9 і 10 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії БАБ № 752538 ОСОБА_1 визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте, відповідно до частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, як зазначено вище, позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 102 км/год, перевищивши дозволену швидкість руху на 52 км/год.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким, чином аналізуючи матеріали справи та оскаржувану постанову, судом встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи встановленим інспектором, оскільки ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 102 км/год, перевищив дозволену швидкість руху на 52 км/год, а відтак його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 122 КУпАП, однак останній визнаний виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за яке наступає у разі перевищення дозволеної швидкості більш як на 20 км/год.

У наданому до матеріалів справи носії запису правопорушення (в даному випадку носій даних приладу TruCam LTI), який відповідно до вимог Закону є оригіналом такого доказу, наявний запис руху автомбіля автомобілі «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 , однак не зафіксовано, що він рухався в зоні дії знаків 5.45 та 5.70. Окрім того, варто відзначити, що фіксація здійснена з «тремтінням», що вказує на те, що прилад TruCam LTI, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, не був належним чином закріплений.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є, зокрема, наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як зазначено вище, стаття 72 КАС України визначає поняття доказів та джерела доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 Кримінального кодексу України від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Аналізуючи та надаючи оцінку наданим доказам, розуміючи та враховуючи ту обставину, що в роботі приладу ТruCam допускається похибка приладу ±2 км/год, суд виходить з того, відповідачем в жодному документів не міститься посилань та обгрунтувань того, чому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тоді як перевищення швидкості, яке зафіксовано приладом та яке міститься в оскаржуваній постанові, на 52 км/год, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 122 КУПАП.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідачами не доведено правомірність і законність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому оскаржувану постанову слід скасувати як таку, що винесена внаслідок вчинення неправомірних дій.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що обставини, вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у зв`язку із задоволенням позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6 ,8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 262, 286, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), третя особа: поліцейський взвод №1 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрал поліції Висоцька Ганна Сергіївна (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057) про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову БАБ № 725238 від 24 квітня 2023 року інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Запорізькій області капрала поліції Висоцької Ганни Сергіївни, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 536 гривні 80 копійок (п`ятсот тридцять шість гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов