Справа № 751/4416/23
Суддя: Логвіна Т. В.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 751/4416/23
Провадження № 2-а/750/102/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі судді Логвіної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

у червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом Департаменту патрульної поліції про скасування постанов серії БАД № 050141 від 27 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та серії ЕАС № 7059445 від 27 травня 2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, мотивуючи свої вимоги тим, що його було зупинено працівниками поліції, які повідомили, що позивач повинен пред`явити документи, останній попросив надати докази правопорушення, поліцейські надали відеозапис, на якому не було зафіксовано транспортний засіб позивача. На думку позивача, для винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення відповідна посадова особа на підставі належних та допустимих доказів, повинна прийти до переконання як про сам факт вчинення адміністративного правопорушення, так і про його вчинення саме цією особою. Крім того, зазначає, що працівниками поліції не застосовували положення ч.2 ст. 36 КУпАП, оскільки оскаржувані постанови були винесені одним органом, на думку позивача працівники поліції повинні об`єднати правопорушення в одне провадження та винести одну постанову, вважає, що постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2023 року адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування рішення суб`єкта владних повноважень передано до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.06.2023 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від представників відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать лише про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7059445 від 27.05.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 26.05.2023 о 23 год. 57 хв. в м. Чернігові по вулиці Дмитра Самоквасова, 11 водій, керуючи транспортним засобом перед поворотом не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.б. ПДР.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 050141 від 27.05.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. за те, що 26.05.2023 о 23 год. 58 хв. в м. Чернігів по вулиці Д. Самоквасова, 19 водій, керуючи транспортним засобом після зупинки співробітниками поліції не пред`явив посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4.а. ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 9.2 б) ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно, незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру

Також згідно п.п. 9.4 Правил дорожнього руху подавати покажчиками повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення. сигнал

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Вчасно помічені та правильно зрозумілі іншими учасниками руху, попереджувальні сигнали дозволяють іншим учасникам зрозуміти напрямок руху. Вказане правило є безумовним для всіх учасників дорожнього руху і спрямоване на уникнення аварійних ситуацій на дорозі.

Дана вимога введена для більш точного визначення моменту початку подачі попереджувального сигналу. Поняття «завчасно» означає, що від початку подачі попереджувального сигналу до початку виконання маневру водій повинен рухатися без зміни смуги руху 50-100 метрів у населених пунктах та 150-200 метрів поза ними.

Подачу попереджувального сигналу необхідно закінчити відразу ж після виконання маневру, коли транспортний засіб буде рухатися прямолінійно.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачено порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Після зупинки позивачу було повідомлено про причину зупинки та суть вчиненого ним правопорушення, у порядку п. 2.4 ПДР, було пред`явлено вимогу надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, втім, позивач відмовився виконувати законну вимогу поліцейських.

Таким чином, 26.05.2023 позивачем було вчинено ще одне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Щодо посилання позивача на статтю 36 КУпАП та зазначення, що відносно позивача повинна була винесена одна постанова суд зазначає.

Поліцейськими були дотримані вимоги КУпАП, при розгляді кожної зі справ, ними роз`яснювались позивачу права, було повідомлено про вчинені ним порушення, заслухано його пояснення по кожному порушенню та надано ним оцінку.

Посилання позивача на положення ст. 36 КпАП України є необгрунтованими, оскільки справи відповідачами розглядались не одночасно, а в порядку черговості по факту вчинення ним правопорушень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18, погодився з висновком судів попередніх інстанції, що "наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України".

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Колегією суддів було наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У зазначеній справі колегія суддів Верховного Суду виходила з того, що виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів є самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інший дій правоохоронця.

Таким чином, доводи позову про те, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується оглянутим відеозаписом.

Судом вважається доведеним той факт, що позивач порушив вимоги 9.2.б. та п.п. 2.4.а. Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, що вказує на законність постанов у справах про адміністративне правопорушення та є підставою для відмови у задоволені позову.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ) про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: