Справа № 420/15088/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи, вирішив задовольнити адміністративний позов.

І. Суть спору:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

(1). Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки у 2-й Міській клінічній лікарні м. Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення, з 01.06.2007 по 30.07.2021 роки у Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова на посадах медичної сестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та сестри медичної палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії, з 04.08.2021 по 30.01.2023 роки у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради» на посадах сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії та сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії та з 31.01.2023 по 31.03.2023 роки у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 06.03.2023 року періоди роботи: з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки - у 2-й Міській клінічній лікарні м. Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення з 01.06.2007 по 30.07.2021 роки - у Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова на посадах медичної сестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та сестри медичної палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії з 04.08.2021 по 30.01.2023 роки - у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради» на посадах сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії та сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії з 31.01.2023 по 31.03.2023 роки - у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що отримує пенсію по інвалідності з 06.03.2023 року згідно зі статтею 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено виходячи із страхового стажу 52 роки місяців та її розмір становить 4465 грн. 30 коп., проте у позивачки виникли сумніви щодо правильності розрахунку трудового стажу. Позивачка звернулась із відповідною заявою до відповідача, в якій просила перерахувати загальний стаж роботи та зарахувати в подвійному розмірі періоди роботи на посаді медичної сестри анастезіологічного відділення з 1994 року по теперішній час, на що отримала лист-відповідь № 16306-15329/В-02/8-1500/23 від 22.06.2023 року, в якому зазначено, зокрема, що немає правових підстав обчислювати стаж позивачу у подвійному розмірі, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

Позивачка вважає, що відповідачем порушено конституційне право позивача на належне соціальне пенсійне забезпечення у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу в подвійному розмірі окремих періодів роботи позивача, оскільки зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка є чинною, не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

При цьому, позивачка зазначила, що до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.». Згідно роз`яснень Міністерства праці та соціального захисту, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2002 року (копія додається) час роботи у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Також позивачка зазначила, що періоди її роботи з 01.01.2004 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 30.07.2021, з 04.08.2021 по 30.01.2023 та з 31.01.2023 по 31.03.2023, оскільки відповідач протиправно не зарахував їх до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII.

Крім того, позивачка звернула увагу, що при зарахуванні спірних періодів у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII загальний страховий стаж для обчислення пенсії становить 70 років 10 місяців 15 днів.

(б) Позиція Відповідача

19.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача звертає увагу, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки суперечать положенням чинного законодавства, оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад на яких працювала позивачка, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу позивачки в подвійному розмірі.

При цьому, відповідач вважає посилання позивачки на ст. 60 Закону № 1788 безпідставними, оскільки Законом № 1058 визначено, що положення Закону № 1788 застосовуються виключно в частині призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій осіб. При цьому будь-який закон або інший нормативно-правовий акт застосовується виключно у разі якщо він не суперечить положенням Закону № 1058. Враховуючи те, що ст. 60 Закону № 1788 вочевидь суперечить положенням ст. 24 Закону № 1058 в порядку обчислення страхового стажу, такі положення не можуть бути застосовані. Відтак, жодних законних підстав для застосування ст. 60 Закону № 1788 для зарахування в подвійному розмірі спірного стажу Позивача у Головного управління не існує

Таким чином, представник відповідача звернув увагу, що враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено повноважень у Головного управління здійснювати зарахування в подвійному розмірі періоду роботи в окремих медичних закладах, вважаємо, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління є безпідставним та не підлягають задоволенню.

ІІІ Процедура та рух справи

03.07.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 , зазначено, зокрема, що позивач:

з 01.04.1994 працювала на посаді медсестри палати реанімації анестезіологічного відділення.

31.05.2007 роки переведена в КУ «Міська клінічна лікарня № 9».

З 01.06.2007 прийнята по переводу на посаду медсестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення.

30.07.2021 року відповідно до наказу №169 від 10.07.2021 позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням.

З 04.08.2021 позивач прийнята на посаду сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії.

01.11.2021 року переведена на посаду сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії.

01.12.2022 року переведена на посаду сестра медична стаціонару відділення інтенсивної терапії.

30.01.2023 року звільнена за власним бажанням наказом № 29-к від 26.06.2023 року.

З 11.05.2022 по 16.03.2023 роки працювала на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

Згідно із розрахунком призначення пенсії від 25.05.2023 року, позивачці призначена пенсія по інвалідності на підставі рішення 53. Страховий стаж (повний) становить 43 роки 1 місяць 20 днів. Страховий стаж після 01.01.2004 становить 18 років 27 днів.

Відповідно до розрахунку пенсії від 19.06.2023 року страховий стаж позивачки становить 52 роки 9 місяців 18 днів. Страховий стаж після 2004 становить 18 років 27 днів.

Відповідно до виписки МСЕК № 491227 від 06.03.2023 року позивачці встановлено третю загальну групу інвалідності.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою від 02.06.2023 року, відповідно до якої просила перерахувати загальний стаж роботи та зарахувати в подвійному розмірі періоди роботи на посаді медичної сестри анестезіологічного відділення з 1994 року по теперішній час.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16306-15329/В-02/8-1500/23 від 22.06.2023 року позивачу повідомлено, що згідно із заявою від 17.05.2023 позивачу з 06.03.2023 призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон). Перевіркою електронної пенсійної справи встановлено, що до страхового стажу не зарахований в подвійному розмірі період роботи з 04.04.1994 по 31.12.2003 (за виключенням червня 1997 року) на посаді медсестри палати реанімації анестезіологічного відділення Міської клінічної лікарні № 2 згідно довідки від 12.05.2023 № 35, у зв`язку чим пенсію приведено у відповідність до норм чинного законодавства та перераховано з дати призначення пенсії (з 06.03.2023). Пенсію обчислено при страховому стажі 52 роки 9 місяців (враховано по 31.03.2023), в т.ч. додатковому стажі 11 років 11 місяців, середньомісячній заробітній платі 16057,13 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.03.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та розмір пенсії встановлено на рівні 4465,30 грн, де: (основний розмір пенсії за віком 8470,14 грн; доплата за 22 роки понаднормативного стажу 460,46 грн) х 50 %. Доплата за період з 06.03.2023 по 30.06.2023 в розмірі 3340,87 грн буде нарахована на липень 2023 року. Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року №10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 , зазначено, зокрема, що позивач:

з 01.04.1994 працювала на посаді медсестри палати реанімації анестезіологічного відділення.

31.05.2007 роки переведена в КУ «Міська клінічна лікарня № 9».

З 01.06.2007 прийнята по переводу на посаду медсестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення.

30.07.2021 року відповідно до наказу №169 від 10.07.2021 позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням.

З 04.08.2021 позивач прийнята на посаду сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії.

01.11.2021 року переведена на посаду сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії.

01.12.2022 року переведена на посаду сестра медична стаціонару відділення інтенсивної терапії.

30.01.2023 року звільнена за власним бажанням наказом № 29-к від 26.06.2023 року.

З 11.05.2022 по 16.03.2023 роки працювала на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

З огляду на вказані норми та обставини справи робота позивачки на вищезазначених посадах дає їй право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.

Закон України № 1058-1V не установлює обмежень щодо застосування положень статті 60 Закону України № 1788-Х стосовно: обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Таким чином, можна дійти висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року. Редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. При цьому стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Крім того, згідно до роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 року № 10.02.11/450 та від 21.06.2002 року № 02-8863-08, на які позивачка посилалася у позові, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також 17.06.2011 року за вих. № 1239302-20 Пенсійний фонд України спрямував до головних управлінь Пенсійного фонду України лист для використання в роботі лист Міністерства охорони здоров`я України від 02.02.2011 року № 10.01.10/303 щодо зарахування періодів роботи працівників у анестезіологічних відділеннях, у якому зазначено: «Міністерство вважає, що періоди роботи працівників у анестезіологічних відліленнях можна зараховувати згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі» (мовою оригіналу). Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

Зазначеним також спростовуються доводи відповідача про те, що посади на яких працювала позивачка не дають їй право на зарахування спірного періоду трудового стажу у пільговому обчисленні, що передбаченого статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі доводи відповідачів ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зробити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 06.03.2023 року періоди роботи: з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки - у 2-й Міській клінічній лікарні м. Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення з 01.06.2007 по 30.07.2021 роки - у Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова на посадах медичної сестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та сестри медичної палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії з 04.08.2021 по 30.01.2023 роки - у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради» на посадах сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії та сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії з 31.01.2023 по 31.03.2023 роки - у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17, від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки у 2-й Міській клінічній лікарні м. Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення, з 01.06.2007 по 30.07.2021 роки у Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова на посадах медичної сестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та сестри медичної палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії, з 04.08.2021 по 30.01.2023 роки у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради» на посадах сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії та сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії та з 31.01.2023 по 31.03.2023 роки у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 06.03.2023 року періоди роботи: з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки - у 2-й Міській клінічній лікарні м. Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення: з 01.06.2007 по 30.07.2021 роки - у Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова на посадах медичної сестри палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та сестри медичної палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії; з 04.08.2021 по 30.01.2023 роки - у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради» на посадах сестри медичної стаціонару відділення інтенсивної терапії та сестри медичної-анестезистки відділення інтенсивної терапії з 31.01.2023 по 31.03.2023 роки - у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді сестри медичної анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; 65012 м.Одеса, вул. Канатна, 83), за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО