Справа № 380/14977/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14977/22 пров. № А/857/7297/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (судді Морської Г.М., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/14977/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.10.2022 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиключення (у зв`язку з скасуванням податкової вимоги №26877-17 від 19 жовтня 2017 року) суми податкового боргу з інтегрованої картки особового рахунку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та з державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 року №16660795 боржника, ОСОБА_1 на об`єкт обтяження: автомобіль легковий SUBARU FORESTER , номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , зобов`язати відповідача відобразити сплату податкових зобов`язань в сумі 46500,00 грн з податку на доходи фізичних осіб від відчуження нерухомого майна в інтегрованій картці особового рахунку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та виключити вказану суму податкового боргу з інтегрованої картки особового рахунку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з дати сплати згідно платіжних доручень №163-5 від 11.11.2014 та №163 -6 від 11.11.2014, зобов`язати відповідача виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 року №16660795 боржника, ОСОБА_1 на об`єкт обтяження: автомобіль легковий SUBARU FORESTER , номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 згідно акту опису майна №8937/10/58.17-16 від 21.02.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що основна сума податкового боргу виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи від 06.05.2015 на суму 46500,00 грн., на даний час суми податків є узгодженими та у встановлені законом строком до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового збовязання, не сплачена платником податків у термін).

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 11.11.2014 позивачем укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований в реєстрі за №4146 та договори купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстровані в реєстрі за №4152 та №4149.

Згідно з платіжними дорученнями №163_5 від 11.11.2014 позивачем сплачено УДКСУ в Обухівському р-ні Київської області 29000,00 грн. податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна та №163_6 від 11.11.2014 позивачем сплачено УДКСУ в Обухівському р-ні Київської області 17500,00 грн. податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 19 жовтня 2017 року сформовано вимогу №26877-17, відповідно до якої загальна сума податкового боргу станом на 18 жовтня 2017 року становить 46500,00 грн.

Відповідно до Витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 81242162 від 14.11.2022 слідує, що 10.01.2018 зареєстроване публічне обтяження № 16660795 автомобіль легковий SUBARU FORESTER, номер об`єкта: JFISH9LT5FG178993, номер державної реєстрації НОМЕР_3 згідно акту опису майна №8937/10/58.17-16 від 21.02.2019, боржник ОСОБА_1 , код НОМЕР_1

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ДПС України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив: - визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 19.10.2017 № 26877-1 7 на суму 46500,00 грн; - зобов`язати відповідача відобразити сплати податкових зобов`язань в сумі 46500,00 грн з податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна в інтегрованій картці особового рахунку ОСОБА_1 та виключити вказану суму податкового боргу з інтегрованої картки особового рахунку ОСОБА_1 з дати сплати згідно з платіжних доручень № 163_5 від 11.11.2014 та № 163_6 від 11.11.2014; - зобов`язати відповідача виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 за № 16660795 боржника, ОСОБА_1 , на об`єкт обтяження: автомобіль легковий SUBARU FORESTER, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 згідно акту опису майна №8937/10/58.17-16 від 21.02.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №380/21284/21 (що набрало законної сили 08.07.2022), позов задоволений частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 19.10.201 7 № 26877-17 на суму 46500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.09.2022 в інтересах позивача, адвокат Цукорник С.Г. надіслала адвокатський запит про отримання інформації, зокрема, щодо виключення (у зв`язку з скасуванням податкової вимоги Головного управління ДФС у Львівській області від 19.10.2017 року №26877-17 на суму 46500 грн.) з інтегрованої картки особового рахунку суми боргу у розмірі 46500 грн. та чи виключено з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про публічне обтяження накладений у зв`язку з вказаною вимогою.

23.09.2022 на електронну адресу адвоката Цукорник С.Г. надійшла відповідь Головного управління ДФС у Львівській області, в якій повідомлено про те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року у справі №380/21284/21 ГУ ДПС у Львівській області відкликано податкову вимогу від 19.10.2017 року №26877-17 на суму 46500 грн. по ОСОБА_1 . Разом з тим повідомлено, що, у зв`язку з тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відобразити сплату податкових зобов`язань у сумі 46500,00 грн. та виключити останню з інтегрованої картки особового рахунку та зобов`язати відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про публічне обтяження - у податкового органу відсутні підстави для виключення суми боргу у розмірі 46500,00 грн. з інтегрованої картки особового рахунку ОСОБА_1 та запису про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 року за №16660795 боржника ОСОБА_1 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) під податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, до функцій контролюючого органу зокрема входить забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Пунктом 63.11 статті 63 ПК України встановлено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Пунктом 63.12 статті 63 ПК України, інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Із 10.06.2016 набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу II). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що 19.10.2017 Головним управлінням ДФС у Львівській області була сформована податкова вимога № 26877-17 на суму 46500,00 грн., у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості з податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна.

Не погоджуючись з податковою вимогою від 19.10.2017 № 26877-17 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №380/21284/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області 19.10.2017 № 26877-17 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №380/21284/21 встановлено наступне:

« 11.11.2014 позивачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований в реєстрі за №4146 та договори купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстровані в реєстрі за №4152 та №4149.

Вказані договори засвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. у місті Обухів Київської області.

Відтак, на виконання вимог ПК України, позивач самостійно обчислив суму податкового зобов`язання та сплатив таку суму за місцем нотаріального посвідчення договору, що підтверджується платіжними дорученнями №163_5 та №163_6 від 11.11.2014 та листом Головного управління ДФС у Київській області, копія якого міститься в матеріалах справи.

Щодо посилань відповідача на те, що платіжні доручення №163_5 та №163_6 від 11.11.2014 сплачені позивачем у 2014 році, а податковий борг виник на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи від 06.05.2015, суд зазначає, що згідно з підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Крім того, у податковій декларації про майновий стан та доходи ОСОБА_1 від 06.05.2015, яка подана за звітний 2014 рік, визначено суму податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно у розмірі 46500,00 грн за доходами від операції з продажу (обміну) об`єктів нерухомого та/або рухомого майна.

Однак Головним управлінням ДПС у Львівській області 19 жовтня 2017 року сформовано вимогу №26877-17, відповідно до якої загальна сума податкового боргу станом на 18 жовтня 2019 року становить 46500,00 грн., отже, оскільки позивачем самостійно обчислено суму податкового зобов`язання та сплачено таку суму у відповідності до вимог ПК України, суд доходить висновку про протиправність податкової вимоги від №26877-17 від 19 жовтня 2017 року».

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач по справі №380/21284/21 самостійно обчислив і сплатив податок з доходів фізичних осіб у сумі 46500,0 грн., що виключає можливість податкового органу надіслання йому податкової вимоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №380/21284/21 (що набрало законної сили 08.07.2022), позов задоволений частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 19.10.2017 № 26877-17 на суму 46500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у частині вимог щодо зобов`язання вчинити дії, суд виходив з передчасності вказаних вимог, адже прийняття рішення суду, яким визнається протиправною та скасовується вимога про сплату боргу, є підставою для внесення змін до інформаційних систем. тому вимога позивача щодо відображення сплати податкових зобов`язань в сумі 46500,00 грн з податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна в інтегрованій картці особового рахунку ОСОБА_1 та виключення вказаної суми податкового боргу з інтегрованої картки особового рахунку ОСОБА_1 з дати сплати згідно з платіжних доручень № 163 5 від 11.11.2014 та № 163 6 від 11.11.2014 є передчасною та не підлягає задоволенню.

Аналогічно, суд вважав, що, відповідно до п. 93.2 ст.93 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Відтак, рішення суду, яким скасовується спірна податкова вимога є підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів. Тому вимога позивача щодо зобов`язання відповідача виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 за № 16660795 боржника, ОСОБА_1 , на об`єкт обтяження: автомобіль легковий SUBARU FORESTER, JF1SH9LT5FG178993, номер державної реєстрації НОМЕР_3 згідно з актом опису майна № 8937/10/58.17-16 від 21.02.2019 є передчасною та задоволенню не підлягає.

Також постановою від 12.12.2022 по справі №380/21284/21 Восьмий апеляційний адміністративний суд, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, зазначив наступне: «… Стосовно ж доводів апеляційної скарги відносно того, що платіжні доручення №163_5 та №163_6 від 11.11.2014 сплачені позивачем у 2014 році, а податковий борг виник на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи від 06.05.2015, то колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згідно з пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу, а відтак подання декларації платником по завершенні календарного 2014 року не вказує на наявність обставин щодо необхідності повторної сплати податкових платежів за операціями, які були об`єктом справляння податкових платежів під час укладення та нотаріального посвідчення.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що згідно правової позиції КАС у складі ВС, викладеній у постанові від 14.11.2018 у справі №805/3665/16-а, яка за своєю суттю можлива до застосування при сплаті інших податків та зборів, і про який йшлося у вказаній постанові помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату суми податку у визначений законом строк. Адже здійснення перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, кваліфікуватися як дія здійснена у визначений законодавством строк, яка спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки відкриті на ім`я ДФС в казначейств…».

Відтак встановленим є факт сплати ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у сумі 46500,0 грн., нарахованого у зв`язку із відчуженням ним нерухомого майна 11.11.2014.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 23.09.2022 №17025/6/13-01-13-06-12 повідомило представника позивача про відсутність підстав для коригування інтегрованої картки платника ОСОБА_1 .

Тобто, контролюючим органом було скасовано податкову вимогу від 19.10.2017 №26877-17, проте не вчинялись дії щодо виключення із інтегрованої картки суми боргу у розмірі 46500,0 грн., який був визначений такою податковою вимогою.

Відображення в інтегрованій картці ОСОБА_1 відомостей щодо наявності боргу у розмірі 46500,0 грн. свідчить про невідповідність таких даних фактичним обставинам та первинним документам, оскільки податкова вимога від 19.10.2017 №26877-17, яка контролюючим органом пред`являлась до сплати, - була скасована, таким чином, наявність у інтегрованій картці ОСОБА_1 відомостей про борг у розмірі 46500,0 грн. неправильно відображає фактичний стан розрахунків з бюджетом.

У зв`язку із скасуванням податкової вимоги від 19.10.2017 №26877-17 контролюючий орган зобов`язаний був привести інтегровану картку ОСОБА_1 у відповідність фактичним обставинам для відображення правильних відомостей.

Відтак, у зв`язку із скасуванням податкової вимоги від 19.10.2017 №26877-17 у інтегрованій картці ОСОБА_1 повинен бути відсутній борг по такій вимозі.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Проте, відповідач протиправно не вчинив жодних дій для приведення інтегрованої картки ОСОБА_1 у відповідність фактичним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не вжив заходів щодо приведення інтегрованої картки ОСОБА_1 у відповідність фактичним обставинам в частині виключення відомостей про борг у розмірі 46500,0 грн., а належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку платника позивача шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності недоїмки зі сплати податку з доходів фізичних осіб від відчуження нерухомого майна в сумі 46500,0 грн.

Щодо позовної вимоги про припинення податкової застави, так, відповідно до пункту 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

За приписами пункту 93.2 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 -93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Тобто, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.

Відтак, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року у справі №380/21284/21, яким скасована податкова вимога від №26877-17 від 19 жовтня 2017 року є підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів, що також спростовує апеляційну скаргу.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 13.01.2023 витребував у відповідача інформацію про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по іншим податкам і зборам до бюджетів, що є підставою для перебування майна позивача у податковій заставі.

Відповідач 19.01.2023 на вимогу суду повідомив про відсутність у ОСОБА_1 будь-якої заборгованості із податків та зборів.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та рішення суду від 27.04.2022 у справі №380/21284/21, яке набрало законної сили належним способом захисту для позивача буде зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про публічне обтяження (податкову заставу) від 10.01.2018 року за №16660795 боржника ОСОБА_1 на об`єкт обтяження: автомобіль легковий SUBARU FORESTER, номер об`єкта: JF1SH9LT5FG178993, номер державної реєстрації НОМЕР_3 згідно з актом опису майна №8937/10/58.17-16 від 21.02.2019, а тому колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №380/14977/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 29.09.2023