Справа № 420/18920/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Собчук Є.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бориченко К.В.,

представника відповідача - Абросимова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2022 року № 1093 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани згідно оскаржуваного наказу. Так, у наказі про результати службового розслідування зазначено, що згідно доповідної записки підполковника ОСОБА_2 командира 4 запасної роти, старший лейтенант ОСОБА_1 був виписаний з КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР в м.Одесі 13.09.2022 р. та прибув до розташування 4 запасної роти ввечері 15.09.2022 р. Під час розслідування встановлено, що датою виписки позивача з лікувального закладу було 14.09.2022 р., а старший лейтенант ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин менше 2 діб. Такі дії, на думку відповідача, є порушенням ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. В той же час відповідачем не враховано, що при виписці після стаціонарного лікування позивачу надано дві виписки з медичної карти № 2840 амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до яких ОСОБА_1 направлений у стаціонар 21.08.2022 р., але виписаний згідно однієї - 13.09.2022 р., а згідно іншої - 14.09.2022 р. Водночас у матеріалах службового розслідування є й інші документи, які свідчать про продовження ОСОБА_1 15.09.2022 р. лікування після виписки з КНП "МКІЛ" відділення № 7 14.09.2022 р.: акт огляду сімейним лікарем від 15.09.2022 р., у якому зазначено, що стосовно позивача був відкритий листок непрацездатності 21.08.2022 р. терміном лікування 25 днів; довідка від 15.09.2022 р. № 3607 шкірно-венерологічного відділення КНП "Консультативно-діагностичний центр № 29", у якій йдеться про те, що ОСОБА_1 15.09.2022 р. проходив медичний огляд у лікаря-дерматовенеролога. З викладеного слідує, що позивач проходив лікування з 21.08.2022 р. по 14.09.2022 р., в цей період був непрацездатним, а тому не міг з`явитися на службі та продовжити виконувати обов`язки військовослужбовця. Окрім того, в оскаржуваному наказі не вказано в чому полягає порушення позивачем покладених на нього обов`язків з посиланням на юридичне підґрунтя існування таких обов`язків.

Ухвалою від 31.07.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 08.08.2023 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.08.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.09.2022 р. № 1890 вирішено провести службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно з лікувального закладу старшим лейтенантом ОСОБА_1 . В ході службового розслідування встановлено, що 14.09.2022 р. позивач був виписаний з лікувального закладу, однак до військової частини прибув ввечері 15.09.2022 р., чим порушив вимоги ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування поважності причин відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , а надані документи щодо проходження лікування у сімейного лікаря не є доказами поважності причин відсутності позивача на службі 14.09.2022 р. Таким чином, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2022 р. № 1093 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є законним та скасуванню не підлягає.

22.08.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає про безпідставність викладених у ньому обставин, так як відповідачем не спростовано доводи позивач, викладені у позовній заяві.

23.08.2023 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наголосив про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою від 30.08.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалю від 30.08.2023 р. за клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.09.2023 р. о 10:00 год.

Ухвалою від 15.09.2023 р. прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову, поновлено позивачу строк на звернення до суду.

Ухвалою від 15.09.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2023 р. на 10:00 год.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з вказаних у відзиві та запереченнях на відповідь підстав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 30.03.2022 р. старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника інформаційно-аналітичної групи штабу з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 березня 2022 року № 116 призначено на посаду офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти № 2480 амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 в період з 21.08.2022 р. по 14.09.2022 р. перебував на лікуванні в КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР м.Одеса.

До розташування військової частини ОСОБА_1 прибув 15.09.2023 р., що не заперечується сторонами.

16.09.2022 р. відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 р. за № 1503/31371, та на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 , командира 4 запасної роти, з метою уточнення причин і умов, що сприяли факту нез`явлення вчасно з лікувального закладу старшого лейтенанта Гараби С., офіцера резерву 4 запасної роти, а також встановлення ступеня його вини, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1890 призначено службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно з лікувального закладу старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Актом службового розслідування встановлено нез`явлення вчасно з лікувального закладу 14.09.2022 р., що призвело до порушення вимог ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.14 Дисциплінарного статуту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2022 р. № 1093 за нез`явлення вчасно з лікувального закладу до розташування 4 роти 14.09.2022 р. в с.Іванове, Одеський район, Одеська область, порушення порядку повернення військовослужбовцем з лікувального закладу, відсутністю на службі без поважних причин 14.09.2022 р., порушення вимог статутів Збройних Сил України, а саме ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у відповідності до п."а" ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого лейтенанта Гарабу С., офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.02.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 14 статі 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який також встановлює, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

За змістом ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст.2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

За приписами ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Положеннями ст.85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до ст.86 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб (ст.91 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 р. за № 1503/31371.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку № 608 виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За приписами пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

За вимогами пункту 3 розділу ІV Порядку № 606 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до пунктів 1-6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 встановлено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби передбачає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом ст.254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Відповідно до ст.260 Статуту внутрішньої служби у разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст.261 Статуту внутрішньої служби).

Як встановлено ст.262 Статуту внутрішньої служби начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

З аналізу даних правових норм слідує, що військовослужбовець повинен дотримуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Зокрема, у разі захворювання військовослужбовець зобов`язаний негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, а у разі перебування на лікуванні в лікувальному закладі поза розташуванням військової частини - у день виписки з лікувального закладу прибути до військової частини, доповісти безпосередньому начальнику, після чого військовослужбовець направляється до медичного пункту військової частини, де здає медичні документи.

Судом встановлено, що згідно виписки з медичної карти № 2480 амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР м.Одеса з 21.08.2022 р., виписаний 14.09.2022 р.

З наданих під час службового розслідування пояснень ОСОБА_1 слідує, що з 21.08.2022 р. по 14.09.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна інфекційна лікарні" ОМР м.Одеса. 15.09.2022 р. о 09:05 год. згідно рекомендацій лікаря убув до сімейного лікаря для проходження подальшого контролю лікування зі статусом "продовжує хворіти". В подальшому отримав направлення до шкірно-венерологічного відділення "Консультативно-діагностичного центру № 29", де був обстежений лікарем з подальшим контролем лікування 22.09.2022 р. Сімейним лікарем був визнаний тимчасово непрацездатним з 15.09.2022 р. по 23.09.2022 р. Прибув на територію розташування підрозділу 15.09.2022 р. о 19:15 год.

Таким чином, як медичними документами, так і поясненнями позивача підтверджується факт виписки ОСОБА_1 14.09.2022 р. з КНП "Міська клінічна інфекційна лікарні" ОМР м.Одеса.

Подальші дії військовослужбовця після виписки зі стаціонарного лікування із закладу охорони здоров`я регламентовані ст.262 Статуту внутрішньої служби, відповідно до вимог якої ОСОБА_1 повинен був у день виписки, тобто 14.09.2022 р., прибути до місця розташування військової частини, доповісти про своє прибуття безпосередньому начальнику, після чого в медичному пункті військової частини здати медичні документи.

В той же час, позивач вказаних дій не вчинив, у день виписки - 14.09.2022 р. до військової частини не прибув, а з`явився у розташуванні лише 15.09.2022 р. о 19:15 год., що не заперечується самим позивачем.

Доводи позивача про те, що виписку з медичної карти йому надано 15.09.2022 р. суд не бере до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Крім того, даний факт спростовується випискою з медичної карти № 2480 амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якого ОСОБА_1 виписано з лікувального закладу 14.09.2022 р., та наданими під час службового розслідування поясненнями командира 3 взводу 4 запасної роти ОСОБА_3 , який пояснив, що старший лейтенант ОСОБА_4 пізно ввечері 14.09.2022 р. надіслав копію виписки з лікувального закладу КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР.

Надані до суду електронне направлення сімейного лікаря від 15.09.2022 р., результати огляду сімейного лікаря від 15.09.2022 р., довідка від 15.09.2022 р. № 3607 шкірно-венерологічного відділення КПН "Консультативно-діагностичний центр № 29" жодним чином не спростовують вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки навіть за наявності рекомендацій лікаря щодо необхідності подальшого проходження лікування ОСОБА_1 у день виписки 14.09.2022 р. згідно вимог ст.262 Статуту внутрішньої служби повинен був прибути у розташування військової частини.

Оскільки позивач є військовослужбовцем, то питання подальшого проходження лікування після виписки із закладу охорони здоров`я повинен вирішувати не позивач шляхом звернення до сімейного лікаря, а працівник медичного пункту військової частини, до якої військовослужбовець направляється безпосереднім начальником після повернення військовослужбовця з медичного закладу та доповіді безпосередньому начальнику.

Суд зауважує, що повернення військовослужбовця у день виписки з лікувального закладу є не правом, а обов`язком, невиконання якого є підставою для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому самостійне вирішення позивачем своїх подальший дій після виписки з лікувального закладу, який знаходиться поза межами військової частини, в даному випадку звернення до сімейного лікаря, суперечить вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так як позивачем вищевказаної процедури не дотримано, суд вважає правомірними висновки відповідача про порушення ОСОБА_1 порядку повернення військовослужбовцем з лікувального закладу та несвоєчасне повернення з лікувального закладу, внаслідок чого допущено порушення вимог ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуті Збройних Сил України.

Доводи позивача про те, що в оскаржуваному наказі не вказано в чому полягає порушення позивачем покладених на нього обов`язків, є безпідставними, так як у наказі від 26.09.2022 р. № 1093 чітко викладено як суть вчиненого ОСОБА_1 проступку (відсутність на службі без поважних причин менше 2 діб після виписки з лікувального закладу 14.09.2022 р.), так і посилання на норми, порушення яких ним допущено (ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, с.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Твердження позивача стосовно того, що йому не було відомо про проведення службового розслідування спростовуються його ж поясненнями, наданими під час проведення службового розслідування.

При визначенні виду дисциплінарної відповідальності відповідачем враховано ступінь та тяжкість вчиненого проступку, його характеристику, те, що позивач раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 15.07.2022 р., та обґрунтовано застосував дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2023 р. № 1093.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваного наказу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню..

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.09.2023 р.

Суддя О.І.Бездрабко