Справа № 160/17496/22
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/17496/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року (суддя Тулянцева І.В.) в адміністративній справі за позовом Дніпровської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання знесення об`єкта самочинного будівництва за рахунок особи, яка його здійснила,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просили: зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знести за власний рахунок самочинно збудований ним об`єкт будівництва загальною площею 1353,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:185:0035.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: зобов`язав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) знести за власний рахунок самочинно побудований об`єкт будівництва загальною площею 1353,9 кв.м., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:185:0035 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем, з урахуванням відсутності у справі належних та допустимих доказів, станом на 20.02.2023, підготовлено відзив, в якому зазначені підстави для залишення позовної заяви без розгляду, проте за результатами розгляду, не отримав жодного судового рішення, а також про виконання позивачами судових ухвал про надання доказів та доповнення позивачів до позовної заяви.

Скаржник зазначає, що судом помилково зазначено про те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у справі N 201/2886/15-ц встановлено, що будівля, збудована на' належній відповідачеві земельній ділянці, є самочинним будівництвом, оскільки рішенням суду встановлено, що можливо здійснити реконструкції домоволодіння, з метою усунення порушень будівельних норм. В описовій частині цього рішення суду наведені лише припущення УДАБК Дніпровської міської ради, щодо можливого віднесення будівлі до самочинного будівництва. Також в рішенні суду не наведені ознаки, за якими домоволодіння можливо віднести до самочинного будівництва.

Також скаржник зазначає, що за результатами позапланової перевірки складено акт та Припис від 17.07.2018 за якими з метою усунення порушень вимага: зупинити будь-які будівельні роботи на об`єкті містобудування та знести об`єкт містобудування АДРЕСА_1 . Рішенням Дніпропетровським окружним адміністративним судом 15.02.2019 у справі № 0440/6595/18 скасовано припис в частині знесення самовільного будівництва та відмовлено в скасуванні Припису від 17.07.2018 в частині зупинення виконання будь-яких будівельних робіт на об`єкті містобудування з 18.07.2018 року. Таким чином, Припис від 17.07.2018, в частині зупинення виконання будь- яких будівельних робіт на об`єкті містобудування з 18.07.2018 року, залишено без змін. ОСОБА_1 в добровільному порядку виконав рішення суду №0440/6595/18.

Позивачами не надано жодного доказу, які свідчать про навмисне невиконання Головянком Припису від 03.07.2019, оскільки існування заборони ОСОБА_1 на проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті містобудування, та не було надано відповідної правової оцінки цій обставині.

Також скаржник зазначає, що не отримував Припис від 03.07.2019. Для спростування твердження та доказу позивачів, яке покладено в основу оскаржуваного рішення про отримання ОСОБА_1 06.07.2019 Рекомендованого повідомлення від 03.07.2019, необхідно вилучити у Управління оригінал Рекомендованого повідомлення від 03.07.2019 та призначити і провести почеркознавчу експертизу, з метою встановлення чи міг ОСОБА_1 виконати напис «Головянко».

Скаржник зазначає, що обставини самочинного будівництва об`єкту по АДРЕСА_1 не встановлені рішенням суду у справі № 160/11685/19, не зазначені ознаки самочинного будівництва, які передбачені чинним законодавством України. Позапланова перевірка від 03.07.2019 проведена з грубими порушеннями чинного законодавства.

Судом не було надано правової оцінки порушенням, які допущені під час проведення позапланової перевірки 03.07.2019 та складання Припису, безпідставно не враховані правові висновки Верховного Суду .

Так, на підставі адміністративного протоколу начальником УДАБК винесено постанову №32/А від 30.08.2019 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч,1 ст. 188-42 КУпАП (невиконання припису від 14.08.2019). Проте, 01.02.2022 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 932/14772/19 ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовано постанову №32/А від 30.08.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання припису від 14.08.2019. Отже, вказаним рішенням суду у справі № 932/14772/19, встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, за невиконання вимог Припису від 14.08.2019.

Також, відповідачем подано позов про визнання протиправним та скасування припису від 14.08.2019 (справа № 160/9483/19).

17.06.2021 Державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинським Д.Є. відкрито виконавче провадження ВП № 65779507 на підставі виконавчого листа у справі №160/11685/19 від 02.06.2021.

Державним виконавцем складено Акти від 08.11.2022 та 02.12.2022, якими встановлено, що рішення суду боржником не виконано, норми припису від 03.07.2019 не виконані, об`єкт не приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Проте, не вбачається яким чином державний виконавець встановив факт не приведення об`єкту у відповідність до вимог чинного законодавства та невиконання рішення суду, з огляду на відсутність документального підтвердження наявності відповідного фаху у державного виконавця (будівельної освіти чи сертифікату в сфері будівництва, тощо).

Також, відповідно до заяви Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради, яка направлена 11.01.2022 на адресу Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), виконання рішення суду у справі №160/11685/19 шляхом часткової перебудови неможливо. Проте, зазначене спростовується попередньо поданою до Соборного відділу ДВС заяву про примусове виконання рішення суду та Припису від 03.07.2019, яка підтверджує можливість примусового виконання рішення суду у справі №160/11685/19.

Крім того, з урахуванням ухваленого 01.11.2022 Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішення № 952 «Про вжиття заходів щодо безпечного користування об`єктом благоустрою міста», (далі - рішення № 952), яким доручено відгородити бетонними блоками ділянку, відповідач позбавлений фізичного доступу до своєї земельної ділянки та домоволодіння, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

28.04.2023 ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подано позовну заяву про скасування рішенні № 952. З доданих до позовної заяви фотографій вбачається, що вхід до будинку заблоковано бетонними плитами, невеличка металічна хвіртка, замкнута на замок, а біля хвіртки чатує воєнізована Муніципальна варта, яка нікого не допускає до домоволодіння.

Скаржник наполягає, що всі рішення відносно об`єкта будівництва ( АДРЕСА_1 ) приймались без участі відповідача.

Крім того скаржник зазначає, що позивачі не вказали, в якій частині не виконано рішення суду у справі №160/11685/19: не усунуто порушення ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій» або - не приведено об`єкт містобудування до вимог чинного законодавства. Зазначено, що перебудова об`єкта будівництва ( АДРЕСА_1 ) з метою усунення порушень, є можливою.

Скаржник також надав додаткові пояснення в яких зазначив, зокрема, що Припис від 03.07.2019 видано про усунення виявлених під час позапланової перевірки порушень ДБН Б.2.2-12-2018 - до 08.08.2019. Тобто, на момент розгляду цієї справи в 2023 році, строк дії Припису від 03.07.2019 закінчився (09.08.2019).Тобто, позивачем пропущений строк звернення до суду.

Також, судом не враховано, що 13 червня 2019 року набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/13433/18, якою визнано протиправним та нечинним Наказ Мінрегіону від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій».

Та відповідно до Наказу Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 104 від 26.04.2019 визнано такими, що втратили чинність, ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій , які затверджені наказом Мінрегіону від 23 квітня 2018 року №100».

Втрата чинності ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», свідчить про існування законних підстав не виконувати Припис від 03.07.2019, щодо вимоги усунення порушень ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Отже, у діях відповідача відсутнє триваюче правопорушення, відповідач не зобов`язаний виконувати вимоги скасованого нормативного акту та, як наслідок, Припису, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви

Суд зазначив, що незакінчене, самовільне, не введене в експлуатацію будівництво було незаконно зареєстровано всупереч вимогам діючого законодавства в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як закінчене будівництво і по даному факту відкрито кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0001518. Проте, відповідно до змісту акту від 20.11.2021, наданому експертом з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , було проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що загальна житлова площа літ А-5 змінились за рахунок переобладнання та перепланування приміщень без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та відповідно до ст. 152 Житлового кодексу Української РСР, що була викладена в новій редакції на підставі закону від 30.03.2021 № 1357-ІХ, № 34 «Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на виконання». Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У відзиві зазначено, зокрема, що висновком судово-будівельної експертизи, на висновки якої є посилання у рішенні, встановлено, що об`єкт та його розміщення не відповідає нормативно - правовим актам в галузі будівництва.

Так, судами різних інстанцій, і судовими експертами в галузі будівництва, і посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення позапланових перевірок в сфері містобудівної діяльності на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , одностайно та вірно встановлено порушення державних будівельних норм позивачем ОСОБА_1 під час виконання ним будівельних робіт за вказаною адресою.

Під час розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська справи № 201/2886/15-ц встановлено, що об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будувався без розроблення проектної документації та є самочинним будівництвом. Цим рішенням не встановлено можливість перебудови об`єкту самочинного будівництва у відповідність державних будівельних норм.

Позивач зазначає, що всі ці документи були отримані ним як під час проведення позапланових перевірок, так і під час розгляду справ № 0440/6595/18, № 160/9483/19, № 160/11685/19, де він був стороною по справі, так і направлялися йому в рамках справи № 160/17496/2

Відповідачем не оскаржувалася правомірність складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 Планування і забудова територій, привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Позивач наголошує, що кожного разу підставами для проведення зазначених перевірок слугувало або звернення фізичних осіб, або необхідність перевірки виконання вимог раніше виданих приписів, що підтверджується наявними в матеріалах даної справи документами.

Державним виконавцем виконувалися дії щодо спонукання відповідача виконати добровільно рішення суду. Відповідач ухиляється від будь-яких дій з перебудови самовільного будівництва, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2022 в супроводі представника державної виконавчої служби посадові особи управління ретельно обстежити самовільне будівництво, та встановлено істотні порушення державних будівельних норм, законодавства в сфері містобудівної діяльності, а саме ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» в частині вимог до протипожежної безпеки, протипожежних відстаней, оскільки колони даного самовільного будівництва є основою каркасної конструкції, розташовані з вищевказаними порушеннями, їх перебудова матиме наслідки для безпечного користування всієї будівлі. Внаслідок чого встановлена неможливість перебудови з метою усунення істотного порушення будівельних норм, а порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності усунути можливо лише за умови знесення самовільного будівництва, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Незакінчене самовільне, не введене в експлуатацію будівництво було незаконне зареєстровано всупереч вимогам діючого законодавства в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як закінчене будівництво. По даному факту відкрито кримінальну справу, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наказом Міністерства юстиції України від 22.08.2022 № 3524/5 зазначене право власності було скасовано.

Рішення № 952 на яке посилається відповідач прийнято Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради 01.11.2022, а рішення по справі № 160/11685/19 ухвалено 16.12.2020, що свідчить про невжиття відповідачем заходів щодо усунення порушень на протязі двох років.

Також від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін. В обґрунтування наведено пояснення тотожні вищенаведеним та зазначеним при зверненні до суду з позовом. Також зазначено, що правопорушення з боку відповідач є триваючим.

Також від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2019 у справі № 201/2886/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно - будівельного контролю та Сідельникових, про знесення об`єкта самочинного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначеним рішенням суду встановлено, що станом на 2015 рік, навіть при встановленні факту самочинного будівництва, відсутні правові підстави для знесення самочинного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За період часу, з 2015 по 2023, пройшло близько 8 років, нормативні акти, які регулюють питання пов`язані із містобудуванням, скасовані та/або змінені, тощо, у тому числі скасовані ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Внесені зміни до законодавства, які стосуються питання визнання будівництва самочинним.

Таким чином, встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2019 у справі № 201/2886/15-ц факт наявності у 2015 році самочинного будівництва, не свідчить, що станом на 2023 рік вказаний об`єкт продовжує перебувати у статусі «самочинного будівництва».

Також, цим рішенням суду встановлено, що можливо здійснити реконструкції домоволодіння, з метою усунення порушень будівельних норм, виявлених в 2015 році.

Відповідач наполягає, що 13 червня 2019 року набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/13433/18, відповідно до якої визнано протиправним та нечинним Наказ Мінрегіону від 23 квітня 2018 року Ля 100 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Отже, на момент проведення 03.07.2019 позапланової перевірки, нормативний акт - ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», втратив чинність.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надано додаткові заперечення, в яких зокрема, зазначено, що посилання відповідача, що ДБН Б.2.2-12-2018 Планування і забудова територій нібито не був чинним на момент складання припису не відповідають дійсності.

Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України було прийнято наказ № 104 від 26.04.2019, яким затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Разом з тим, п. 2 та 3 цього наказу закріплено таке: « 2. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (далі - ДБН Б.2.2-12:2019) набирають чинності з першого числа місяця, що настає через 90 днів з дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні Міністерства «Інформаційний бюлетень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України».

«Визнати такими, що втратили чинність, ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджені наказом Мінрегіону від 23 квітня 2018 року № 100, з дня набрання чинності ДБН Б.2.2-12:2019».

Таким чином, станом на 03.07.2019 ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій» були чинними, а складені документи відповідають діючому на той час законодавству України в сфері містобудівної діяльності.

Від представника третіх осіб надійшли пояснення в яких просив, зокрема, рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що скаржнику було відомо про наявність зазначеного припису ще з літа 2019 року. Позапланову перевірку призначено в період з 08.08.2019 по 14.08.2019, за результатами якої було складено припис про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудування, будівельних норм, стандартів і правил від 14.08.2019 (копія долучалася в матеріалах даної справи) та вимогами якого було виконання припису про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної дальності на об`єкті містобудування від 03.07.2019 року.

Припис від 14.08.2019 оскаржувався у судовому порядку у справі № 160/9483/19, за результатами розгляду якої припис залишився чинним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у адміністративній справі № 160/11685/19 ОСОБА_1 було зобов`язано виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019.

Щодо посилання скаржника на те, що станом на момент ухвалення рішення суду від 16.12.2020 у адміністративній справі № 160/11685/19 ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій» не були чинними та були чинними ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування і забудова територій», зазначає, що ДБН 6.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 № 100.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про будівельні норми», зареєстровані державні та галузеві будівельні норми, зміни до них набирають чинності не раніше ніж через 90 днів з дня її опублікування в офіційному друкованому виданні відповідного суб`єкта нормування. Органи, що затвердили державні та Галузеві будівельні норми чи зміни до них, зобов`язані розмістити тексти та актуалізовані тексти норм , із внесеними змінами на своїх офіційних вебсайтах у вигляді баз даних цих норм та забезпечити безоплатний доступ до них.

ДБН 6.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» набрали чинності з 01 вересня 2018 року.

ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», були затверджені наказом Мінрегіону від 26.04.2019 № 104, дата набрання чинності - 01 жовтня 2019 року.

При цьому, ДБН 6.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», не зазнав змін в частині вимог до порушень, допущених ОСОБА_1 .

Також, за нормами чинного законодавства діяли ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджені наказом Держкоммістобудування України від 17.04.92 №44 (із змінами і доповненнями), які також дублюють аналогічні обмеження, що зазначені в ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». В акті перевірки зазначені відповідні посилання на ДБН Б.2.2-12:2018 та ДБН 360-92**.

Посилання скаржника на те, що він припинив своє незаконне самочинне будівництво ще з 2014 року і більше його не поновлював, не відповіде дійсності, оскільки матеріали справи свідчать, що відповідач його не тільки відновив, а намагався декілька разів у незаконний спосіб узаконити самочинне будівництво.

Так, через державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Рижкову Вікторію Василівну, всупереч вимогам чинного законодавства, зареєстрував в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , як закінчене будівництво загальною площею 1353,9 кв. м, житловою площею 795,7 кв, м.

Державний реєстратор зареєструвала право власності на вказаний об`єкт на підставі наступних документів: Акта від 20.11.2021; технічного паспорту будинку садибного типу, складеного станом на 20.11.2021; та Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, які були складені директором ПП «Пром БТІ» ОСОБА_4 .

Після реєстрації як закінченого будівництва на підставі підроблених ОСОБА_4 документів, ОСОБА_1 через приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кравченка Олександра Олексійовича було поділено об`єкт на 28 квартир і на групу житлових приміщень на підставі, зокрема висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, та передано вказані об`єкти в іпотеку ОСОБА_5 через відповідні договори іпотеки.

Договори іпотеки були посвідчені також приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кравченком Олександром Олексійовичем та внесені в реєстр речових прав на нерухоме майно за відповідними рішеннями нотаріуса.

Наказом Міністерства юстиції України від 22.08.2022 за № 3524/5 було скасовано право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , як закінчене будівництво загальною площею 1353,9 кв. м, житловою площею 795,7 кв.м., а також скасовані записи про іпотеку на ім`я ОСОБА_5 .

З приводу зазначених подій 01.12.2021 було відкрите кримінальне провадження за №0001518, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

У кримінальному провадженні була проведена відповідна судова експертиза, за результатами якої був складений Висновок експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 37-22 від 19.10.2022, за яким станом на вересень 2022 року (час дослідження) відсоток готовності об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 дорівнював всього лише 35%, об`єкт налічував чотири неповних поверхи.

При цьому, станом на вересень 2023 року кількість поверхів вже налічує п`ять.

Крім того, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру (публічна карта) земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 має кадастровий номер :03:185:0035, знаходиться у приватній власності, має цільове призначення « 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (присадибна ділянка), площею 0.04 га.

Статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що на земельній присадибній ділянці може бути розміщений та побудований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

ОСОБА_1 побудував будинок у п`ять поверхів з площею 1353,9 квадратних метрів станом на вересень 2023 року.

Відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради «Про надання інформації» від 27.10.2022 №3/15-326, за даними інформаційної бази містобудівного кадастру будь-яка інформацію по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва за вказаною адресою управлінням не надавались, будівельні паспорти - не оформлювались. З приводу оформлення, передбаченої чинним законодавством документації на будівництво будинку по АДРЕСА_1 замовник (власник земельної ділянки - ОСОБА_1 ) або його уповноважені особи до Управління не звертались.

Також, в основу рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2019 у цивільній справі № 201/2886/15-ц покладено те, що сам по собі факт здійснення відповідачем самочинного будівництва не є підставою для задоволення вимог саме позивачів про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання пункту 1 ч. 7 ст. 376 ЦК України і на це має право конкретний орган місцевого самоврядування.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Так, зазначає зокрема, що в описовій частині судового рішення суду у справі № 201/2886/15-ц не встановлено судом факту самочинного будівництва.

Відповідач зазначає, що працівники Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради здійснили незаконний перегляд експертних висновків та поставили під сумнів достовірність експертних висновків у справі № 201/2886/15-ц, які проведені державними експертними установами (інститутами). Під час розгляду справи № 201/2886/15-ц працівники позивача погоджувались із експертними висновками.

Також, під час розгляду справи №160/11685/19, судом здійснено перегляд всіх обставин, які вже встановлені рішенням суду у справі № 201/2886/15-ц, що є грубим порушенням приписів ч.4 ст. 78 КАСУ.

Необґрунтовано відхиллено експертний висновок № 930-16 від 15.06.2016, висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 21.12.2018 № 4893/4894-17 та інші, які складені судовими експертами.

Також відповідач зазначає, що ДБН Б.2.2-12:2018 опубліковані в Інформаційному бюлетені № 5/2018 від 29.05.2018 Відповідно, дата набрання чинності - 01.09.2018, а ДБН 360-92** - втратили чинність.

Окружним адміністративним судом міста Києва 28.08.2018 у справі № 826/13433/18 винесено ухвалу, якою зупинена дія наказу Мінрегіону «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» від 23.04.2018 № 100.

На виконання зазначеної ухвали суду Мінрегіон наказом від 30.08.2018 о № 228 зупиняє дію наказу від 23.04.2018 р. №100.

Окружним адміністративним судом міста Києва 04.09.2018 відмовлено Мінрегіону в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 13.11.2018 у справі № 826/13433/18 залишив апеляційну скаргу Мінрегіону без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2018 без змін.

13.12.2018 Окружним адміністративним судом міста Києва винесено рішення у справі № 826/13433/18 та визнано протиправним і нечинним наказ Мінрегіону «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» від 23.04.2018 № 100 у зв`язку з порушенням процедури його прийняття.

13.06.2019 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/13433/18, визнано протиправним та не чинним Наказ Мінрегіону від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН 6.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Рішенні суду від 13.12.2018 залишено без змін.

Отже, з 28.08.2018 дію Наказу Мінрегіону від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 скасовано.

Таким чином, 03.07.2019 ОСОБА_1 не міг допустити будь-якого порушення приписів ДБН 2018 Б.2.2-12:2018, як твердять в своїх чисельних заявах, запереченнях або поясненнях позивачі та треті особи, оскільки такого нормативного акту - не існувало.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

28.05.2019 ОСОБА_6 звернулась до начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР із зверненням про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яке зареєстроване 29.05.2019 за вх. №С-27/1.

У зверненні зазначено, що вона проживає по АДРЕСА_1 та починаючи з 2014 року поруч з її домоволодінням по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 розпочав будівництво споруди без дотримання Державних будівельних норм та не маючи будь-яких документів, які б йому дозволяли розпочати це будівництво. У зв`язку з викладеним, керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 №553, просила здійснити перевірку щодо відповідності зведеної будівлі, яка розташована по АДРЕСА_1 , вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм та правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності, та за результатами перевірки скласти відповідний припис.

03.07.2019 посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами позапланової перевірки на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення власником домоволодіння ОСОБА_1 при будівництві багатоповерхової (збудовано три поверхи) новобудови розмірами в плані 9,86м х 27,9м державні будівельні норми та правила, а саме: порушено вимоги до протипожежних розривів між будинками, які повинні складати не менш 8м, по факту складають 4,02м-4,18м до будинку АДРЕСА_3 та 1,89м до будинку АДРЕСА_4 (ІІІ ступінь вогнестійкості) АДРЕСА_1 ; будівництво об`єкту в АДРЕСА_1 спричинило порушення інсоляційного режиму приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , що є порушенням п.3.25*, п.6.1.20, п.10.29, п.10.30* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.15.2.2, п.14.9.1 ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій».

За наслідками вказаної позапланової перевірки позивачем було видано ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, яким встановлено вимогу до 07.08.2019 усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій», привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та до 08.08.2019 повідомити Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про виконання припису.

Припис було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання: АДРЕСА_5 , та отримано 06.07.2019 згідно з рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

06.08.2019 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради з метою перевірки виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, керуючись п.4 ч.1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.6 п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, видано наказ №423п від 06.08.2019 «Про проведення позапланової перевірки на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , щодо перевірки виконання вимог припису»; строк проведення позапланової перевірки встановлено 10 робочих днів, з 08 серпня по 14 серпня 2019 року, включно.

07.08.2019 на підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 06.08.2019 №423п видано направлення №0353 від 07.08.2019 головному спеціалісту-інспектору управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Харченко М.М. для здійснення позапланової перевірки на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , з метою перевірки виконання вимог припису від 03.07.2019; дійсне у період з 08 серпня по 14 серпня 2019 включно.

Головним спеціалістом-інспектором управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Харченко М.М. на підставі наказу № 423п від 06.08.2019 та направлення від 07.08.2019 №0353 у період з 08.08.2019 по 14.08.2019 проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті містобудування за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої було складено акт № від 14.08.2019.

В акті № від 14.08.2019 зазначено, що за результатами перевірки встановлено невиконання власником домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, що є порушенням абз.4 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

В акті № від 14.08.2019 також зазначено, що перевірку здійснено за участі головного спеціаліста Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Харченко М.М., за участі свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , без участі керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи (п.IV акта), в акті міститься відмітка «від отримання акту відмовився», примірник акту надіслано засобами поштового зв`язку згідно із Списком згрупованих відправлень рекомендованих листів №21002.

За результатом вказаної позапланової перевірки Управлінням прийнято протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2019 та обов`язковий до виконання припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів, норм і правил від 14.08.2019.

Управлінням у приписі від 14.08.2019 зазначено, що за результатами позапланової перевірки на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що власником домоволодіння ОСОБА_1 не виконано вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, що є порушенням абз.4 п.4 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, тому з метою усунення виявлених порушень відповідачу встановлено вимогу до 16.09.2019 виконати припис від 03.07.2019, а саме - привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил шляхом перебудови будівлі, та до 14.09.2019 повідомити Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про виконання припису.

Оскільки ОСОБА_1 вимоги припису від 09.07.2019 по об`єкту: АДРЕСА_1 не було виконано, позивач-2 звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №160/11685/19, позовну заяву було задоволено повністю та зобов`язано ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 , а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 Планування і забудова територій, привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №160/11685/19, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 в адміністративній справі № 160/11685/19 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №160/11685/19 було закрито касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №160/11685/19, що були відкриті з підстави, встановленої пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

17.06.2021 старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Тичинським Д.Є. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №65779507 з примусового виконання виконавчого листа №160/11685/19, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 02.06.2021.

Державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Тичинським Д.Є. у межах виконавчого провадження №65779507 складено акти державного виконавця від 08.11.2022 та 02.12.2022, відповідно до яких встановлено, що на час виходу за адресою: АДРЕСА_1 норми припису від 03.07.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил не виконані, об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 не приведено ОСОБА_1 у відповідність до вимог чинного законодавства, рішення суду боржником не виконано.

11.01.2022 на адресу Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) надійшла заява Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради відповідно до якої останнім зауважено, що виконати рішення суду у справі №160/11685/19 шляхом часткової перебудови неможливо, оскільки при цьому існує висока вірогідність обрушення елементів конструкції будівлі, будівельних матеріалів, що може створити небезпеку життю громадян, загрожує знищенням або частковим руйнуванням майна громадян сусідніх земельних ділянок.

Також відповідно до акта державного виконавця від 14.02.2022 встановлено, що виходячи із конструктивних особливостей будівлі, а саме - залізобетонного каркасу, колони якого розташовані із порушенням Державних будівельних норм, усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 на даному конкретному об`єкті можливо виключно шляхом знесення будівлі.

З огляду на те, що ОСОБА_1 здійснено будівництво без отримання документів, які дають право на виконання будівельних робіт, що є підтвердженням факту самочинного будівництва об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , а також не виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил у встановлений у ньому строк Дніпровська міська рада та Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулись до суду з вимогою про знесення об`єкту самочинного будівництва.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявні визначені законодавством підстави для зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно побудований об`єкт будівництва.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону №3038-VI Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 3 статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам норм і правил згідно із законодавством; 6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553.

Відповідно до підпункту 1, 3 пункту 11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених абзацом шістнадцятим частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності;

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 687-XIV), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За ч.1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

За змістом частини 7 статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: 1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Водночас, положення статті 38 Закону № 3038-VI встановлюють перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню позову про знесення самочинно збудованого об`єкта передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Вказана позиція сформована Верховним Судом в постанові від 28.11.2018 у справі № 815/2311/15, також підтверджена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 1240/2540/18, від 09.07.2020 у справі № 463/4564/16-а.

Отже, зверненню суб`єкта владних повноважень з позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.

Зміст наведених вище положень частини 1 статті 38 Закону № 3038-VI у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 320/5528/18.

Вказаною нормою встановлено лише два способи усунення порушень у разі істотного відхилення від проекту, а саме: проведення перебудови або приведення об`єкта до попереднього стану.

Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Водночас, визначальним та достатнім є встановлення у сукупності та послідовності фактів здійснення відповідачем будівництва без документів, що дають право на це, у тому числі без належно затвердженого проекту та не виконання вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Тягар доказування наявності перелічених фактів та умов покладається на суб`єкта владних повноважень, що звертається до суду, проте їх перевірка здійснюється судом.

Також необхідно зазначити, що Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі 822/2149/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:

1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). У такому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Такий підхід є логічним та виправданим, позаяк такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

Отже, Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18 сформував правовий висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В усіх інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 320/5880/18 та від 07.10.2020 у справі № 640/183/19.

Матеріали справи свідчать, що 03.07.2019 посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами позапланової перевірки на об`єкті містобудування, видано ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, яким встановлено ОСОБА_1 вимогу до 07.08.2019 усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій», привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та до 08.08.2019 повідомити Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про виконання припису.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №160/11685/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021, позовну заяву було задоволено повністю та зобов`язано ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 Планування і забудова територій, привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Суд зазначає, що припис не скасований та не оскаржений відповідачем, отже, за вимогами законодавства є обов`язковим до виконання.

Матеріали справи не містять документального підтвердження виконання відповідачем припису від 03.07.2019, як на виконання судового рішення так і як окремого документу, що є обов`язковим до виконання.

Головним спеціалістом-інспектором управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Харченко М.М. у період з 08.08.2019 по 14.08.2019 проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті містобудування за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки було складено акт № від 14.08.2019, в якому зазначено, що за результатами перевірки встановлено невиконання власником домоволодіння вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, що є порушенням абз.4 п.14 Порядку №553.

Управлінням за результатом вказаної позапланової перевірки прийнято, зокрема, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних стандартів, норм і правил від 14.08.2019, у якому зазначено, що з метою усунення виявлених порушень ОСОБА_1 встановлено вимогу до 16.09.2019 виконати припис від 03.07.2019, а саме, привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил шляхом перебудови будівлі, та до 14.09.2019 повідомити Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про виконання припису.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 у справі №160/9483/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису.

Верховний Судом постановою від 13 грудня 2021 року скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 у справі №160/9483/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2023, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять документального підтвердження виконання відповідачем припису від 14.08.2019, який за результатами судового оскарження не скасовано, отже за вимогами законодавства є обов`язковим до виконання.

Також суд зазначає, що факт невиконання приписів підтверджений проведеними перевірками уповноваженими особами Управління та поясненнями відповідача наданими до суду першої та апеляційної інстанції, з яких вбачається, що ним не вчинялись будь-які дії щодо проведення перебудови або приведення об`єкта до попереднього стану.

Суд враховує, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у справі 201/2886/15-ц, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 30 червня 2020 року, якими було встановлено, що будівля, збудована на належній відповідачеві земельній ділянці, є самочинним будівництвом.

Так у Верховний Суд в постанові зазначив, зокрема, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , суди попередніх інстанцій правильно встановили, що будівля, збудована на належній відповідачу земельній ділянці, є самочинним будівництвом.

Суд звертає увагу, що за наявності чинної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, державний орган будівельно-архітектурного контролю не може стверджувати про те, що такий об`єкт є самочинно збудованим та вимагати його знесення, так як безпосередньо державою визнано та підтверджено відповідне речове право.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював правову позицію, згідно якої після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключається можливість віднесення такого об`єкта до самочинного в силу його узаконення (постанови від 12 червня 2019 року у справі №916/1986/18, від 01 жовтня 2019 року у справі №826/9967/18, від 22 листопада 2019 року у справі №816/1085/16).

Як свідчать матеріали справи, наказом Міністерства юстиції України від 22.08.2022 № 3524/5 скасовано право власності на будівництво зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як закінчене будівництво.

Також відповідно листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради «Про надання інформації» від 27 жовтня 2022 року №3/15-326, за даними інформаційної бази містобудівного кадастру будь-яка інформацію по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, а містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва за вказаною адресою управлінням не надавались, будівельні паспорти-не оформлювались. З приводу оформлення, передбаченої чинним законодавством документації на будівництво будинку по АДРЕСА_1 замовник (власник земельної ділянки ОСОБА_1 ) або його уповноважені особи до Управління не звертались.

У межах виконавчого №65779507 державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Тичинським Д.Є. складено акти державного виконавця від 08.11.2022 та 02 грудня 2022 року, відповідно до яких встановлено, що на час виходу за адресою: АДРЕСА_1 норми припису від 03.07.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил не виконані, об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 не приведено ОСОБА_1 у відповідність до вимог чинного законодавства, рішення суду боржником не виконано.

Також, відповідно до заяви Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради, яка направлена 11.01.2022 на адресу Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), виконання рішення суду у справі №160/11685/19 шляхом часткової перебудови неможливо, оскільки при цьому існує висока вірогідність обрушення елементів конструкції будівлі, будівельних матеріалів, що може створити небезпеку життю громадян, загрожує знищенням або частковим руйнуванням майна громадян сусідніх земельних ділянок.

Відповідно до акта державного виконавця від 14.02.2022 встановлено, що виходячи із конструктивних особливостей будівлі, а саме - залізобетонного каркасу, колони якого розташовані із порушенням Державних будівельних норм, усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 на даному конкретному об`єкті можливо виключно шляхом знесення будівлі.

Суд зазначає, що за приписами абзацу 2 частини 1 статті 38 Закону № 3038-VI у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Як зазначалось, визначальним та достатнім є встановлення у сукупності та послідовності фактів здійснення відповідачем будівництва без документів, що дають право на це, та невиконання вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Як встановлено судами, відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право виконувати такі будівельні роботи. Невиконання відповідачем вимог приписів позивача щодо усунення виявлених порушень, встановлено судовим рішення, яке набрало законної сили та підтверджується поясненнями самого відповідача.

Невиконання припису без поважних причин, може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Суд не приймає посилання скаржника на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 лютого 2022 року у справі № 932/14772/19 яким скасовано постанову від 30.08.2019 № 32/А про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, оскільки, у межах вказаної справи правомірність складання акта та припису не досліджувалось, суд не встановлював наявність чи відсутність виявлених в ході перевірки порушень вимог законодавства, які стали підставою для прийняття припису. Підставою прийняття такого рішення суд зазначив неповідомлення контролюючим органом ОСОБА_1 про здійснення повторної позапланової перевірки, проведеної 14.08.2019, а також незабезпечення прав останнього під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття оскарженої постанови. Також суд зауважує, що порушення процедури проведення перевірки досліджується під час оскарження припису прийнятого за наслідком такої перевірки. Отже, припис Управління від 14.08.2019 чинний та не був скасований.

Щодо посилання скаржника на порушення позивачами строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, суд зазначає, що правопорушення, носить характер триваючого, оскільки відповідачем не виконано припис від 03.07.2019, припис від 14.08.2019, рішення суду від 16.12.2020 у справі №160/11685/19, яке набрало законної сили 28.04.2021 про зобов`язання виконати припис від 03.07.2019, яким вимагалося усунути порушення містобудівного законодавства шляхом усунення порушення ДБН Б. 2.2.-12-2018 «Планування і забудова території», привести об`єкт у відповідність до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів скаржника про скасування ДБН Б. 2.2.-12-2018 «Планування і забудова території», суд зазначає, що приписом від 03.07.2019, який є обов`язковим до виконання, встановлено: порушено вимоги до протипожежних розривів між будинками, які повинні складати не менш 8м, по факту складають 4,02м-4,18м до будинку АДРЕСА_3 та 1,89м до будинку АДРЕСА_3 ; будівництво об`єкту в АДРЕСА_1 спричинило порушення інсоляційного режиму приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , що є порушенням п.3.25*, п.6.1.20, п.10.29, п.10.30* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.15.2.2, п.14.9.1 ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій».

Отже, у даному випадку встановлено порушення не тільки ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій».

У акті перевірки зазначені відповідні посилання на ДБН Б.2.2-12:2018 та ДБН 360-92**.

ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджені наказом Держкоммістобудування України від 17.04.92 №44 (із змінами і доповненнями) дублюють аналогічні обмеження, що зазначені в ДБН Б.2.2-12:2018 та ДБН 6.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Суд зазначає, що як свідчать матеріали справи, позивач під час перевірки керувався ДБН які були чинні на час здійснення відповідачем будівельних робіт, та встановив порушення будівельних вимог ДБН 360-92** та ДБН Б.2.2-12:2018, які є аналогійними ДБН 6.2.2-12:2019.

Крім того, вказане не звільняє особу від виконання дій спрямованих на виконання Припису та рішення суду, що набрало законної сили.

Суд зауважує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №160/11685/19, яке набрало законної сили, зобов`язано ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 , а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 Планування і забудова територій, привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, на даний час є чинним та не скасованим Припис від 03.07.2019 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №160/11685/19 яким відповідача зобов`язано виконати вимоги цього припису від 03.07.2019, обов`язковість виконання яких визначена законодавством, та невиконання яких, у відповідності до норм спеціального законодавства, а саме Закону № 3038-VI, є підставою для звернення з позовом про знесення за власний рахунок самочинно збудованого об`єкту будівництва.

Отже, припис та рішення суду на даний час є чинними та підлягають обов`язковому виконанню.

Стосовно посилання скаржника на припис від 17.07.2018 яким зупинено будь-які будівельні роботи на об`єкті містобудування та знести об`єкт містобудування АДРЕСА_1 , суд зазначає, що у даному випадку невиконані вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення, від 03.07.2019 та від 14.08.2019. Також, суд зауважує, що після прийняття припису від 17.07.2018, позивачем як належним органом проведено перевірку та видано вищезазначені приписи від 03.07.2019 та від 14.08.2019, яким зобов`язано усунути порушення та не приймалось рішення про зупинення будь-яких будівельних робіт.

Суд не приймає посилання скаржника на ухвалене 01.11.2022 Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішення № 952, яким доручено відгородити бетонними блоками ділянку, відповідач позбавлений фізичного доступу до своєї земельної ділянки та домоволодіння, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане рішення прийнято після звернення позивачів з позовом, та не свідчить про неможливість відповідачем усунути порушення до його прийняття та звернення позивачів з позовом.

Стосовно посилання скаржника про необхідність врахування висновку експерта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту акта від 20.11.2021 експерту з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , за яким проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що загальна житлова площа літ А-5 змінились за рахунок переобладнання та перепланування приміщень без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та відповідно до ст. 152 Житлового кодексу Української РСР, що була викладена в новій редакції на підставі закону від 30.03.2021 № 1357-ІХ, № 34 «Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на виконання». Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Проте, щодо питання стосовно того чи порушує права третіх осіб об`єкт будівництва експертом відповіді не надано. Експерт робить загальний висновок, що будівництво відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та іншим актам законодавства.

Враховуючи вимоги положень статей 90, 180 КАС України, суд не бере його до уваги.

Так, поза увагою експерта залишено питання, щодо усунення порушення ДБН Б. 2.2.-12-2018 «Планування і забудова території», яке визначені у приписи обов`язковому до виконання.

Тобто даний висновок не містить детальної відповіді на питання, які мають значення для вирішення цієї справи.

Також, згідно із статтею 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Водночас, згідно зі статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За приписами частини 1 статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності визначених цією статтею умов.

На підставі частини 1 статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Отже, в розумінні вимог статей 73, 74 78, 90, 101, 102 КАС України експертиза проведена та не оцінена в межах іншої справи не є належним та допустимим доказом, та не може бути підставою, яка звільняє від доказування та підміняти припис суб`єкта контролю в цій справі.

Подібний висновок щодо неналежності доказу експертизи, призначеної в іншій справі, та не оціненій відповідним судом, зроблений Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 815/6697/16 та від 20 грудня 2021 року у справі № 640/12959/19, від 04 травня 2023 року у справі №320/772/19.

Суд зауважує, що з огляду на сукупність встановлених обставин, у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 ЦК України спірні правовідносини не регулює.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та те, що відповідач здійснив самочинне будівництво, не виконав припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання виконати вимоги припису, на даний час скасовано право власності на будівництво, наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстави для його скасування відсутні.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров