Справа № 420/18155/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.,

секретар Стрєзєва Ю.В.,

за участю:

представниці позивача Хаджи І.Д.,

представника відповідача Хлистуна Р.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними постанов та припису,

встановив:

18.07.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі Управління ДАБК ОМР), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати припис виданий головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Заїченко Світланою Анатоліївною про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 062/21 від 21.05.2021 року;

- визнати протиправними та скасувати постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 045/21 від 04.06.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 гривень та № 078/22 від 22.02.2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень.

Ухвалою суду від 21.07.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: доплатити судовий збір та подати заяву про поновлення строку звернення до суду.

11.08.2023 р. позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду та усунуто інші недоліки.

16.08.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та витребувано у відповідача докази надіслання та вручення оскаржуваних рішень. Питання щодо поновлення строку звернення до суду не розглядалось.

22.08.2023 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у загальному провадженні.

Ухвалою судді від 01.09.2023 року клопотання задоволено та ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Замінити судове засідання 11.09.2023 року підготовчим.

За клопотанням представниці позивача адвоката Хаджи І.Д. підготовче судове засідання було відкладено.

12.09.2023 року від Управління ДАБК Одеської міської ради надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

У підготовчому судовому засіданні, розглядаючи заяву про поновлення строку звернення до суду судом встановлені такі обставини.

Управлінням ДАБК ОМР на підставі наказу від 07.05.2021 №01-13/76 та направлення від 12.05.2021 №000106 проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , щодо дотримання суб?єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівноі діяльності.

За результатами перевірки складено Акт №000106 від 21.05.2021 року відповідно до якого встановлено здійснення будівельних робіт з реконструкції житлового будинку шляхом надбудови другого поверху та реконструкції господарських будівель, які здійснює ОСОБА_2 без проектної та дозвільної документації на виконання будівельних робіт.

21.05.2021 року складено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, яким вимагалося від ОСОБА_1 усунути порушення вимог містобудівного законодавства.

21.05.2021 року складено Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року

04.06.2021 року за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято Постанову № 045/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф.

16.02.2022 року Управлінням ДАБК ОМР здійснено позапланову перевірку щодо виконання ОСОБА_2 вимог Припису № 062/21 від 21.05.2021 року.

18.02.2022 року за результатом проведення позапланового заходу складено Акт № 000120, яким встановлено невиконання ОСОБА_1 вимог Припису від 21.05.2021 року.

18.02.2022 року складено Протокол про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 підпунктів «а», «б» пункту 3 частини 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», підпункт 3 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

22.02.2022 року за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято Постанову № 078/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено штраф.

19 травня 2022 Управління ДАБК ОМР звернулось з позовом в Одеський ОАС до ОСОБА_2 в якому просили суд зобов`язати відповідача за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

09.12.2022 року Одеським ОАС прийнято рішення у справі № 420/7101/22 згідно якого адміністративний позов Управління ДБК ОМР до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнили повністю, зобов`язали ОСОБА_2 знести самочинно збудований об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - всі надбудови та прибудови до житлового будинку, окрім літер "А" та "а" першого поверху загальною площею 47,4 кв.м. з приведенням об`єкта до попереднього стану відповідно до технічного паспорту 2016 року №183-251-15540. Рішення суду не вступило в законну силу, оскільки подана апеляційна скарга і справа знаходиться на розгляді у П`ятому апеляційному адміністративному суді.

Предметом оскарження у цій справі є припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 062/21 від 21.05.2021 року та постанови № 045/21 від 04.06.2021 року, № 078/22 від 22.02.2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушень.

При цьому суд зазначає, що строки оскарження постанов про накладення адміністративного штрафу становлять 10 днів, а припис може бути оскаржено протягом шести місяців.

Позивачем подано заяву до суду про поновлення строку звернення до суду в якій зазначає про те, що про існування оскаржуваних постанов дізнався 01.05.2023 року від державного виконавця ДВС у м. Одеса, який прибув для вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа Одеського ОАС щодо знесення самочинного збудованого об`єкта. 05.05.2023 року ознайомившись з матеріалами справи №420/7101/22 стало відомо про проведені перевірки та прийняті рішення за їх результатами. Наприкінці липня 2023 року довідались про наявність постанов № 045/21 від 04.06.2021 року та № 078/22 від 22.02.2022 року. Додатково позивач звертає увагу, що на актах перевірки, приписі, та протоколах не його підписи, оскільки жодних документів не підписував, участі у перевірках не приймав, копії не отримував, штрафи не сплачував. Зазначене є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, а тому просить їх поновити.

Представник відповідача заперечував проти поновлення строку звернення до суду, підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду і зазначив, що перевірки були проведені у присутності ОСОБА_2 що підтверджується актами перевірки та підписами позивача на них. Наголошує на тому, що перевірки були проведені шляхом заходу у двір позивача з проведенням фотофікації, що було б можливо без його дозволу та присутності. Позивач розписався у протоколах про правопорушення, отримав постанови про притягнення до відповідальності де також поставив свої підписи. Щодо різних підписів за візуальним оглядом на документах представник відповідача зазначає, що посадові особи Управління ДАБК не уповноважені звіряти чи порівнювати підписи особи, але ці підписи ставив саме ОСОБА_2 . Він своєчасно отримував всі акти перевірок, постанови та припис і йому було відомо про їх існування. Просять залишити позовну заяву без розгляду.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази та обґрунтування сторін щодо строків звернення суду, враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строки звернення до суду із цим позовом, а наведені ним причини цього не є поважними.

Суд зазначає, що право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інстиститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_2 з позовом до суду з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень частини другої статті 122 КАС України, суд приходить до висноку, що вказаною нормою встановлено строки звернення до суду адміністративної юрисдикції, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд критично ставиться до обґрунтувань позивача, що про наявність припису та постанов про накладення штрафу йому стало відомо лише у травні 2023 року, оскільки це спростовується наданими суду актами перевірок, протоколами про адміністративне правопорушення, постановами про адміністративні правопорушення на яких є підписи позивача про ознайомлення та їх отримання.

Так, Акт №000106 від 21.05.2021 року отримав, протокол та припис від 21.05.2021 року отримав 21.05.2021 року, Акт від 18.02.2022 року №000120 отримав що засвідчено підписом ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення вцід 18.02.2022 року отримав та повідомлений про розгляд справи 22.02.2022 року. (а.с.132-173)

У постановах про адміністративні правопорушення №045/21 від 04.06.2021 року та постанові від 18.02.2022 року № 078/22 зазначено, що ОСОБА_2 був присутній при розгляді адміністративних протоколів. (а.с.170-171, 144-145)

Суд зазначає, що дійсно підписи позивача на зазначених документах візуально мають відмінності, але як зазначає у своєму клопотанні відповідач, що у контролюючого органу відсутні повноваження звіряти підписи громадян та давати їм оцінку при розгляді справ та проведенні контрольних заходів, з чим суд погоджується.

Суд вважає, що з моменту проведення перевірки та складання акту від 21.05.2021 року №000106 та його отримання позивачем, йому стало відомо про вчинення контролюючим органом заходів контролю та можливе застосування заходів впливу до нього, що давало підстави для визначення цих правовідносин спірними та здійснення позивачем контролю за їх наслідками та проходженням.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, з моменту проведення перевірки 21.05.2021 року позивачу було відомо про можливе застосування заходів впливу, що зобов`язувало його контролювати стан справ щодо складеного акту та протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд повністю погоджується з обґрунтуваннями представника відповідача, що проведення перевірки 21.05.2021 року було здійснено у присутності позивача, що підтверджується не тільки його підписами на акті та протоколі про правопорушення, а і фотознімками незаконного будівництва які були здійснені у дворі ОСОБА_2 проникнення у який перевіряючих без його згоди було б неможливим.

Позивач зазначає про те, що про оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення йому стало відомо наприкінці липня 2023 року.

Суд критично ставиться і до таких пояснень, оскільки ознайомившись 05.05.2023 року з матеріалами справи №420/7101/22, як зазначає сам позивач, необхідно вважати, що з цієї дати йому стало відомо як про постанови так і про припис, оскільки в описовій частині судового рішення детально викладено хронологію подій з моменту проведення перевірки Управлінням ДАБК ОМР і до пред`явлення позову у зазначеній справі, в тому числі і про дати прийняття постанов та припису. Крім того, в рішенні суду зазначено проте, що ОСОБА_2 був повідомлений судом про розгляд справи шляхом розміщення 21.06.2022 року відповідного повідомлення на сайті «Судова влада».

Таким чином, навіть з урахуванням обґрунтувань позивача, строк оскарження вказаних постанов закінчився 16.05.2023 року.

На думку суду, фактичне отриманням оскаржуваних постанов та відповідей на запити адвоката не впливає на початок строку звернення до суду, оскільки проїх прийняття позивачу стало відомо раніше.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, оскільки ним не наведено поважних причин пропуску, а наведені не знайшли підтвердження та є такими які позивач використовує з метою уникнення відповідальності за самочинне будівництво.

В той же час Управлінням ДАБК ОМР надані суду належні та допустимі докази про те, що всі оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення та припис були вручені позивачу у дні в них зазначені, а відповідно строк їх оскарження пропущено без поважних причин.

Керуючись ст.173-183 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відхилити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними постанов про накладення адміністративного стягнення та припису залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено та підписано 29.09.2023 р.

Суддя Попов В.Ф.