Справа № 520/4998/22
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 520/4998/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Харківській області, яким у порушення вимог статей 47, 116 та частини 5 статті 235 КЗпП України, не видано наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідно до дати видачі ОСОБА_1 трудової книжки, не здійснено виплати йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та за весь час затримки по виплаті грошового забезпечення по день фактичного розрахунку;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Харківській області, якими при розрахунку суми середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 не враховано всіх його складових;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області здійснити перерахунок суми середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 із урахуванням всіх його складових, в тому числі додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та видати відповідну довідку про доходи;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 відповідно до дати видачі йому трудової книжки, внести відповідний запис у трудову книжку ОСОБА_1 та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з урахуванням перерахунку його суми;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по виплаті грошового забезпечення по день фактичного розрахунку, з урахуванням перерахунку його суми;

- ухвалити негайне виконання Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області ухвали суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за один календарний місяць затримки у виплаті грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління НП в Харківській області №257 від 23.05.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Проте, розрахунок при звільненні проведено з затримкою декількома платежами - 27.05.2022, 31.05.2022 та 22.06.2022, тобто в порушення статті 116 КЗпПУ. Враховуючи, що виплата належного позивачу грошового забезпечення при звільненні відбулась 22.06.2022, відповідно до вимог статті 117 КЗпП України, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - з 24.05.2022 по день виплати всіх належних сум грошового забезпечення - 22.06.2022, тобто 32 календарні дні. Крім того, в порушення положень статті 47 КЗпПУ роботодавець видав позивачу трудову книжку 07.06.2022, тобто після його звільнення. Оскільки відповідач видав позивачу трудову книжку 07.06.2022 року, а не в день звільнення позивача зі служи служби в поліції (23.05.2022), відповідно до частини 5 статті 235 КЗпПУ зобов`язаний видати наказ про звільнення позивача відповідно до дати видачі трудової книжки, внести в трудову книжку відповідний запис та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу - з 24.05.2022 по 07.06.2022, тобто за 15 календарних днів. Також, позивач вважає, що при обрахунку його грошового забезпечення відповідачем протиправно не було включено всіх його складових, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував відповідально до постанови КМУ №168. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі відповідно до статті 262 КАС України без виклику сторін в судове засідання. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Ухвалою суду зупинено провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - до набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4598/22.

Ухвалою суду поновлено провадження по справі.

Представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. Щодо несвоєчасної видачі трудової книжки зазначив, що відповідно до статті 7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час. У зв`язку з чим, за вказівкою керівництва Національної поліції України, з метою збереження особові справи працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області та їх трудові книжки було евакуйовано (вивезено) з території області на період дії воєнного стану, у зв`язку з чим видати позивачу трудову книжку та військово-обліковий документ, які зберігаються в особовій справі, відповідно до наказу МВС України від 12.05.2016 №377, в день звільнення було неможливо, про що його письмово було проінформовано.

Щодо того, що при розрахунку суми середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 не враховано всіх його складових, зокрема, додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, зазначив, що відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМ України від 08.02.1995 №100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Відповідно до п.п. (б) п. 4 розділу ІІІ Порядку 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати. Оскільки додаткова винагорода на період дії воєнного стану, передбачена постановою КМ України від 28.02.2022 №168 не є постійною і не має систематичного характеру та не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначив, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 881,22 грн. є розумною, справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, яка розрахована із урахуванням періоду з часу несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні по останній день порушення розрахунку з ним та приблизного розміру майнових втрат в разі одержання кредиту для покриття несвоєчасно отриманих сум при звільненні, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц. У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем надіслано через систему "Електронний суд" відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію, викладену у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів представником відповідача надано витребувані документи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківської області та був звільнений зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції в Харківської області від 23.05.2022 № 257 о/с, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

З наказом ГУ НП в Харківській області від 23.05.2022 № 257 о/с позивач був ознайомлений 23.05.2023 року, що підтверджено особистим підписом на Витягу з наказу, копія якого міститься в матеріалах справи.

Не погоджуючись з вищевказаним наказом, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року по справі №520/4598/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

Судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

23.05.2022 року позивач звернувся із рапортом до ГУ НП в Харківській області щодо проведення з ним повного розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки з належними записами про звільнення. Також, 21.06.2022 позивач направляв відповідачу відповідний запит.

Розпискою ОСОБА_1 підтверджено, що трудову книжку він отримав 07.06.2022.

Листом управління кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області від 24.06.2022 №3зівс/119-12/01-2022 повідомлено позивача, що у зв`язку з військом вторгненням рф в Україну та введенням на всій її території військового стану з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, особовій справи працівників були евакуйовані. Тому надати позивачу трудову книжку у день його звільнення було неможливо. Після надходження особової справи управлінням кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області було оформлено та видану трудову книжку позивачу 07.06.2022 під розписку.

Також, на запит позивача від 30.05.2023 року, листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Харківській області від 10.06.2022 №1048/119-29/01-2022 позивачу видано довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період січень травень 2022, яке включало основні та додаткові види грошового забезпечення:

1) квітень 2022: посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальним званням 1800,00 грн.. надбавка за стаж роботи 1050,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби 2100,00 грн., премія щомісячна 6049,86 грн., додаткова винагорода постанова КМУ №168 за безпосередньою участь у бойових діях 56 000,00 грн., індексація 1766,47 грн.;

2) травень 2022: посадовий оклад 1780,65 грн., оклад за спеціальним званням 1335,48 грн.. надбавка за стаж роботи 779,03 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби 1558,06 грн., премія щомісячна 4266,06 грн., додаткова винагорода постанова КМУ №168 60000,00 грн., додаткова винагорода постанова КМУ №168 за безпосередньою участь у бойових діях 57 867,00 грн., компенсація за відпустку 5676,60 грн., індексація 1507,57 грн.

Крім того, 20.06.2022 позивач направив запит до ГУ НП в Харківській області про надання інформації про суми середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці, що передували його звільненню, та відповідної суми грошового забезпечення за 1 день служби у зазначений період.

У відповідь на запит позивача, листом ГУ НП в Харківській області від 27.06.2022 року №47зі/119/05/29-2022 надано довідку про доходи №51, в якій зазначено суми середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці перед звільненням (березень 2022 12033,30 грн. (31 робочий день), квітень 2022 14000,00 грн. (30 робочих днів), всього 26033,30 грн.) та середньоденну заробітну плату 426,78 грн.

Суд звертає увагу, що зміст позовних вимог свідчить про те, що позивач вважає, що у зв`язку з тим, що трудову книжку позивачу видано 07.06.2022, а не у день звільнення 22.05.2022, як передбачено статтею 47 КЗпПУ, відповідач зобов`язаний видати наказ про його звільнення відповідно до дати видачі трудової книжки, внести відповідний запис у трудову книжку (ст. 47 КЗпПУ) та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 24.05.2022 по 07.06.2022 (ч.5 ст. 235 КЗпПУ). Також, оскільки грошове забезпечення при звільненні (22.05.2022) позивачу виплачено із затримкою (остаточний розрахунок проведено 22.06.2022) на 32 календарні дні, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку про звільненні відповідно до ст. 117 КЗпПУ. Крім того, при визначенні суми середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці, що передували звільненню, відповідачем протиправно не включено до грошового забезпечення додаткову грошову винагороду, яку позивач отримував у березні та квітні 2022 відповідно до постанови КМУ №168.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправними дії та зобов`язати ГУ НП України в Харківській області видати наказ про звільнення ОСОБА_1 відповідно до дати видачі йому трудової книжки, внести відповідний запис у трудову книжку ОСОБА_1 та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з урахуванням перерахунку його суми, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківської області від 23.05.2022 № 257 о/с, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

З вищевказаним наказом позивач був ознайомлений 23.05.2023 року, що підтверджено особистим підписом на Витягу з наказу, копія якого міститься в матеріалах справи.

До трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 внесено запис №5 про звільнення зі служби в НП України 23.05.2022 (підстава: наказ ГУ НП в Харківській області від 23.05.2022 №257 о/с), який скріплено печаткою ГУ НП в Харківській області.

23.05.2022 позивач звернувся до відповідача з рапортом про отримання, зокрема, своєї трудової книжки. Розпискою ОСОБА_1 підтверджено, що трудову книжку він отримав 07.06.2022.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що трудову книжку позивачу видано 07.06.2022, а не у день звільнення 23.05.2022, як передбачено статтею 47 КЗпПУ, відповідач зобов`язаний видати наказ про його звільнення відповідно до дати видачі трудової книжки, внести відповідний запис у трудову книжку (ст. 47 КЗпПУ) та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 24.05.2022 по 07.06.2022 (ч.5 ст. 235 КЗпПУ).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, в позові позивач посилався на положення статті 47 КЗпПУ наступного змісту: "роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника".

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до частини 5 статті 235 КЗпПУ, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ (розпорядження) і вноситься запис до трудової книжки працівника.

Як встановлено судом, зі служби в поліції позивача звільнено 23.05.2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент звільнення позивача зі служби в поліції), роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Також, згідно положень 5 статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 2 розділу IV Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.05.2016 № 377 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особам, звільненим зі служби в поліції, у день звільнення видається копія наказу про звільнення.

Суд звертає увагу, що до моменту звільнення позивача зі служби в поліції 23.05.2022, частина 5 статті 235 КЗпПУ була наступного змісту "у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу".

Тобто, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на редакцію частини 5 статті 235 КЗпПУ, яка передбачала відповідальність роботодавця в разі затримки видачі саме трудової книжки, яка на момент його звільнення вже не діяла. В той час, при його звільненні з поліції (23.05.2022) частина 5 статті 235 КЗпПУ була викладена в іншій редакції та відповідно, покладала на роботодавця обов`язок виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі йому наказу (розпорядження) про звільнення, а не трудової книжки, як це було закріплено в частині 5 статті 235 КЗпПУ до 23.05.2022.

Отже, зважаючи на діючу редакцію частини 5 статті 235 КЗпПУ на момент звільнення позивача зі служби в поліції (22.05.2022) слід встановити, коли саме позивачу було видано копію наказу (розпорядження) про його звільнення, чи було його видано / з ним ознайомлено із затримкою та чи повинен відповідач виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу саме за затримку видачі / ознайомлення з наказом про звільнення, а не трудової книжки, як вважає позивач.

Зважаючи, що з наказом Головного управління Національної поліції в Харківської області від 23.05.2022 № 257 о/с, яким у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення звільнено ОСОБА_1 зі служби (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"), позивач був ознайомлений 23.05.2023 року, що підтверджено його особистим підписом на Витягу з наказу, копія якого міститься в матеріалах справи, відсутні підстави для нарахування та виплати ГУ НП в Харківській області позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відповідно до частини 5 статті 235 КЗпПУ.

Отже, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій протиправними та зобов`язання ГУНП України в Харківській області здійснити перерахунок суми середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 із урахуванням всіх його складових, в т.ч. додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та видати відповідну довідку про доходи, суд зазначає наступне.

Згідно довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 у квітні 2022 року позивачу виплачено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 2400,00 грн., оклад за спеціальним званням 1800,00 грн.. надбавка за стаж роботи 1050,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби 2100,00 грн., премія щомісячна 6049,86 грн., додаткова винагорода за безпосередньою участь у бойових діях 56000,00 грн., індексація 1766,47 грн.; у травні 2022 року: посадовий оклад 1780,65 грн., оклад за спеціальним званням 1335,48 грн.. надбавка за стаж роботи 779,03 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби 1558,06 грн., премія щомісячна 4266,06 грн., додаткова винагорода постанова КМУ №168 60000,00 грн., додаткова винагорода постанова КМУ №168 за безпосередньою участь у бойових діях 57867,00 грн., компенсація за відпустку 5676,60 грн., індексація 1507,57 грн.

В той час, в довідці про доходи №51 зазначено суму середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці перед звільненням (березень 2022 12033,30 грн. (31 робочий день), квітень 2022 14000,00 грн. (30 робочих днів) 26033,30 грн., а також середньоденну заробітну плату 426,78 грн. При цьому, суми додаткової грошової винагороди, які позивач отримував у березні - квітні 2022 відповідно до постанови КМУ №168, відповідачем не було враховано при визначенні вищевказаної суми середнього грошового забезпечення за останні два місяці перед його звільненням.

Слід звернути увагу, що зміст позову свідчить про те, що заявляючи вищевказані позовні вимоги, позивач не погоджується з тим, що при визначенні суми середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці, що передували звільненню, відповідачем протиправно не включено до грошового забезпечення саме додаткову грошову винагороду, яку позивач отримував у березні та квітні 2022 відповідно до постанови КМУ №168.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 94 Закону України "Про грошове забезпечення", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно пункту 3 розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 2 - 4 п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Відповідно до пп. "б" пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, яка діяла на момент проведення позивачу відповідних доплат), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, не має постійного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов. Така додаткова винагорода не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (не є підвищенням посадового окладу, надбавкою, доплатою, які мають постійний характер), а тому не враховуються при обчисленні середнього грошового забезпечення.

Зважаючи, що додаткова грошова винагорода, яку позивач отримував у березні та квітні 2022 відповідно до постанови КМУ №168, встановленої на період дії в Україні воєнного стану, виплачується одноразово за певних умов, не є постійною та не носить систематичного характеру, відповідно до пп. "б" п.4 постанови КМУ №100 не враховується при обчисленні суми середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці, що передували звільненню.

Отже, в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби в поліції), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно положень статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (№ рішення в ЄДРСР 88952400) визначила, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що платіжним доручення № 6255 від 26.05.2022 на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошове забезпечення в сумі 16627,45 грн. (нараховане грошове забезпечення в сумі 16903,45 грн. утримані податки в сумі 276,00 грн.), затримка 3 дні. Платіжним доручення № 1595 від 30.05.2022 на рахунок ОСОБА_1 перераховано додаткова винагорода по постанові 168 в сумі 29550,00 грн. (нараховано в сумі 30000,00грн. утриманий податок в сумі 450,00 грн.), затримка 7 днів. Платіжним дорученням № 1744 від 21.06.2022 а рахунок ОСОБА_1 перераховано додаткова винагорода по постанові 168 в сумі 51482,99 грн. (нараховано в сумі 52267,00 грн. утриманий податок в сумі 784,01 грн.), затримка 29 днів (арк. 5 - 6 відзиву).

В позовній заяві позивач також зазначив, що виплата належного йому грошового забезпечення в повному обсязі відбулась 22.06.2022, тоді як зі служби в поліції його звільнено 23.05.2022.

У зв`язку з чим, як він вважає, відповідач зобов`язаний сплатити суму середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 24.05.2022 року (день звільнення зі служби в поліції) по 22.06.2022 року (день остаточного розрахунку при звільненні), тобто 32 календарні дні.

Отже, остаточний розрахунок при звільненні проведено відповідачем 22.06.2022 року, що не заперечується відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2021 року у справі №580/278/19 зазначив, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сумзменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплатити розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Наведена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19.

Як зазначено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №620/3095/20 та від 27 жовтня 2022 року у справі №1.380.2019.006549, при прийнятті рішення у справах даної категорії слід дотримуватися принципу співмірності та розумності заявлених позивачем вимог щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки з ним розрахунку при звільненні, з`ясувати, яку частку від суми, що підлягала до виплати позивачу на час його звільнення, становила сума несвоєчасно виплачених коштів.

Аналогічну правову позицію з цього питання викладено Верховним Судом в постанові від 13.04.2023 року по справі №640/2228/20.

Обчислення середнього заробітку слід проводити відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середнього заробітної плати" (далі - Порядок №100).

За змістом пункту 2 Порядку №100, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих/календарних днів, які мають бути оплачені за середньомісячною заробітною платою.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку №100).

В довідці про доходи №51 зазначено суму середнього грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці перед звільненням (березень 2022 12033,30 грн. (31 робочий день), квітень 2022 14000,00 грн. (30 робочих днів) 26033,30 грн., а також середньоденну заробітну плату 426,78 грн.

Зміст позову свідчить, що позивачем не обраховано суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем невірно зазначено період затримки розрахунку при звільненні (з 24.05.2022 по 22.06.2022), оскільки позивача звільнено зі служби в поліції 23.05.2022, остаточний розрахунок сум при звільненні здійснено 22.06.2022, в силу положень статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обчислена відповідно до положень статті 117 КЗпП України з урахуванням Порядку №100, становить 426,78 грн. х 31 (дні прострочення виплати грошового забезпечення - з 23.05.2022 по 22.06.2022) = 13 230,18 грн.

Отже, належним способом захисту порушеного права, який відповідає характеру правопорушення, змісту порушеного права та забезпечить його поновлення, є стягнення з відповідача вказаної суми в розмірі 13 230,18 грн., при визначенні якої судом враховується те, що всі належні виплати при звільнені позивача фактично були виплачені йому вже після видання наказу та звільнення позивача зі служби в поліції.

Зважаючи на, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання дій протиправними та стягнення з відповідача вищевказаної суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вимога позивача про звернення рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за один календарний місяць затримки у виплаті грошового забезпечення до негайного виконання не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку судом виноситься рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за відповідний період в сумі 13 230,18 грн., яке не підлягає негайному виконанню в порядку статті 371 КАС України зважаючи на те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є частиною грошового забезпечення поліцейського (заробітної плати).

Суд також звертає увагу, що в позовній заяві позивачем жодним чином не обґрунтовано вищезазначеної вимоги та відсутнє посилання на норми КАС України, якими передбачено негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень частини 8 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 травня 2022 року по 22 червня 2022 року (включно).

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 травня 2022 року по 22 червня 2022 року в сумі 13230 (тринадцять тисяч двісті тридцять) грн. 18 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.