Справа № 600/6385/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6385/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2023 №1234, в частині призначення її;

- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України поновити її на попередньо займаній посаді, а саме начальника картографічного відділу військової частини НОМЕР_1 з 07.06.2023 та виплатити різницю недоотриманого грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Пунктом 8 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з частиною сьомою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

У позовній заяві позивач зазначає, що наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2023 року №1234, ОСОБА_1 було переміщено з військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Вказане ж рішення позивач просить скасувати у прохальній частині позову.

Однак усупереч наведеним нормам позивачем не додано до позову копії оскаржуваного наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2023 року №1234.

Водночас, у позовній заяві не вказано про відсутність у позивача вказаного наказу, як і не заявлено клопотання про витребування даного наказу у випадку його відсутності або неможливості отримати.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд звертає увагу на те, що позивач у позові посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Утім, позивачем у позові не конкретизовано на підставі якого пункту частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Так, частина перша статті 5 Закону України «Про судовий збір» містить 20 пунктів підстав звільнення від сплати судового збору, з визначенням суб`єкта, який звільняється від сплати судового збору, а також категорії справ, у яких таке звільнення допускається.

Наведене унеможливлює констатувати факт дотримання позивачем вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, згідно пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, у справах щодо проходження публічної служби законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до адміністративного суду з позовом за їх захистом.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З доданої до позовної заяви скарги на ім`я Головнокомандувача збройних Сил України вбачається, що оскаржуваний наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2023 року №1234, яким ОСОБА_1 було переміщено з військової частини НОМЕР_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, було доведено позивачу 12 червня 2023 року.

За таких обставин перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження названого індивідуального акту почався з 13 червня 2023 року, а тому строк, протягом якого позивач мала право звернутися до суду з цим позовом у межах, установлених законом, тривав з 13 червня 2023 року по 13 липня 2023 року.

Між тим, з цією позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду лише 26 вересня 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд констатує, що даний позов подано до адміністративного суду з пропуском строків звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, всупереч наведеним нормам, позивачем до позову не було додано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску цього строку та відповідних доказів.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання: 1) позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України; 2) заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала, на підставі частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк