Справа № 420/26107/23
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за участі третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України, Cлужба судової охорони, Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за участі третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України, Cлужба судової охорони, Державна казначейська служба України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 20.01.2023 року;

- зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року;

- стягнути з територіального управління служби судової охорони у Одеській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року.

Частиною 1 ст. 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки позов поданий із порушенням вимог встановлених ст.ст.106-161 КАС України.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правила регулювання строків звернення до суду має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Позивач зазначає, що постановою КМУ №43 від 20.01.2023 року внесені зміни в постанову №168 та зі списків осіб, які мають право на отримання додаткової винагороди виключені співробітники Служби судової охорони.

Позивач вважає, що він не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він дізнався про порушення його прав після отримання листа від 26.09.2023 року. Також посилається на те, що до 19.07.2022 року (внесення змін в ст.233 КЗпПУ) його право на звернення до суду не обмежувалось строком. Крім того, строк продовжувався на час дії карантину.

Проте суд не приймає до уваги позицію позивача, що ним не пропущений строк звернення до суду, з наступних підстав.

Право позивача було передбачено постановою КМУ, яка як підзаконний акт є в загальному доступі, тому посилання позивача на те, що він дізнався про порушення свого права 26.09.2023 року є не спроможним, враховуючи отримання ним грошового забезпечення щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 року встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Тобто для позивача строк звернення до суду почав обчислюватися з 19.07.2022 року.

Суд вважає, що посилання позивача на Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України введені в дію Законом №540-ІХ від 30.03.2020 року, як поважність пропуску строку є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 запроваджено карантині заходи з метою протидії поширенню коронавірусу COVID-19. Також запроваджені обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19 і на рівні територіальних одиниць, у тому числі встановлений режим надзвичайної ситуації у кількох областях України.

30.03.2020 року прийнято Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, зокрема, Кодекс законів про працю України доповнено главою XIX «Прикінцеві положення».

Згідно з пояснювальною запискою до законопроекту від 29.03.2020 року Закон №540-IX розроблений та прийнятий з метою актуалізації, вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19.

Відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто з 30.03.2020 року строки, передбачені ч.1 ст.233 КЗпП України, продовжувались на строк дії карантину, з метою забезпечення додаткових гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби.

Суд зазначає, що за змістом вказаних змін, Закон від 29.03.2020 року №540-IX стосувався саме наявних встановлених в ст.233 КЗпПУ строків.

В свою чергу, частиною другою статті 233 КЗпП України закріплювалось звернення до суду без обмеження будь-яким строком, тобто прийняття Закону від 29.03.2020 року №540-IX ніяким чином не вплинуло на дію саме частини другої ст.233 КЗпПУ (строки не були встановлені).

Проте 19.07.2022 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX, яким внесено зміни до ст.233 КЗпП України, чим змінено першу та другу частини статті 233 цього Кодексу.

Згідно з пояснювальною запискою, метою проекту Закону №2352-IX є вирішення проблем, які виникають на сьогодні в частині організації трудових відносин в умовах воєнного стану, подолання старих законодавчих прогалин та усунення колізій, які на сьогоднішній день створюють суттєві перешкоди як для роботодавців, так і для працівників в частині побудови та ефективного функціонування ефективної системи управління трудовими ресурсами.

Отже на момент подання до суду даного позову наявна колізія між нормами частини другої статті 233 КЗпП України та пункту першого глави XIX Прикінцеві КЗпП України щодо строку звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Суд враховує, що за загальними правилами вирішення колізії норм права у разі неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по даній справі перебіг трьох місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст.233 КЗпП України, слід обраховувати з 19.07.2022 року - з дня фактичного встановлення спеціального строку звернення до суду щодо вирішення трудового спору. Отже, звертаючись до суду з даним позовом 26.09.2023 року, встановлений законом строк звернення до суду позивачем пропущено.

Також на підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує викладений у постанові від 12.04.2023 року по справі №380/14933/22 правовий висновок Великої Палати Верховного Суду на поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Велика Палата зазначила, що викладені заявником обґрунтування не свідчать про те, що причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

По даній справі суд дійшов висновку, що якщо позивач вважає, що карантин перешкоджав йому звернутися до суду, тому він повинен зазначити обставин, які б свідчили про відсутність у нього можливості подання до суду цієї позовної заяви, у тому числі дистанційними засобами зв`язку, у встановлений процесуальним законодавством строк, та подати докази на підтвердження існування таких обставин.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду та надати позивачу строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин його пропуску.

Відтак, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та дослідивши позовну заяву, судом з`ясовано, що при подачі адміністративного позову позивачем не було виконано вимог, передбачених статтями 160,161 КАС України.

Відповідно до ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною другої статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, якій не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

У разі неотримання документів на виконання ухвали суду з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, судом буде вирішене питання про повернення позову у вказані строки.

Керуючись ст. ст. 161, 169, 171, 241-243 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за участі третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України, Cлужба судової охорони, Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у термін протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення адміністративного позову без руху усунути недоліки та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Бутенко