Справа № 333/5358/23
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 333/5358/23
Номер провадження 2-а/333/64/23
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого - судді секретаря судового засідання позивача представника позивача - адвокатаСтоматова Е.Г. Бережної Д.О. ОСОБА_1 Тимошенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Запоріжжі адміністративну справу №405/433/22 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), третя особа: інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Панової Вікторії Сергіївни (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2023 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати дії противоправними та скасувати постанову серії ЕАС № 7198274 від 20.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити провадження по справі та стягнути витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20.06.2023, в 11.47 годині, інспектором 2 роти батальйону УПП в Запорізькій області, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕАС №7198274 за фактом порушення ОСОБА_1 п.8.4. «г» ПДР та відповідно ч.1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 340 грн.

Вважає вказану постанову такою, що винесена з порушеннями чинного законодавства, незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, дійсно, 20.06.2023, близько 11.00 години позивач здійснював керування належного йому транспортного засобу KIA Carens д/н НОМЕР_1 , а саме рухався в районі «автовокзалу по пр. Соборному в сторону ЗГТ «Ринок Анголенко».

Маючи намір забрати товариша з території «автовокзалу», позивач рухався у крайній правій полосі яка призначена для повороту праворуч. Приблизно через за 10 метрів до повороту на «автовокзал» Позивач побачив дорожні знаки 3.1 та 7.3.1 які разом забороняють рух автомобілів праворуч, після чого ввімкнув лівий поворот, виїхав на сусідню полосу руху та продовжив рух прямо.

Після цього позивача зупинили співробітники, та незважаючи на його заперечення повідомили про порушення ним правил дорожнього руху, які полягали у порушенні вимог наказових знаків. Позивач в свою чергу наполягав що він навпаки виконав вимоги дорожніх знаків. Для огляду Позивачу було надано матеріали відеофіксації, які повністю підтверджували його доводи, однак інспектор все одно прийняла рішення про винесення вищевказаної Постанови.

Таким чином, вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.122 КУпАП, а саме сам факт порушення державного знаку 5.18, та п.8.4 «г» ПДР, оскільки він навпаки виконав вимоги ПДД в тій дорожній ситуації яка склалася.

Щодо дій інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області сержанта поліції Панової В.С., вважає, що останньою було допущено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейський обставини справи повно та об`єктивно не встановив чим порушив ст.ст. 245, 251-252, 280 КУпАП.

Крім того, в результаті безпідставної зупинки та подальшої бесіди Позивачем було витрачено близько 40 хв власного часу та часу його товариша який чекав на нього.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 04 липня 2023 року було прийнято до свого провадження, вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Витребувано у відповідача матеріали адміністративної справи, за якою позивач притягається до адміністративної відповідальності.

17 липня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та заперечує, щодо їх задоволення. В обґрунтування зазначив, що 20 червня 2023 року під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України. Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

г) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме здійснював рух на транспортному засобі прямо на смузі, де дозволений рух лише праворуч, чим порушив п.8.4. «г» ПДР України.

В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом доданим, до матеріалів справи. Також, слід зазначити, що Позивач у позовній заяві стверджує, що «маючи намір забрати товариша з території «автовокзалу». Позивач рухався у крайній правій полосі, яка призначена для повороту праворуч, приблизно через 10 метрів до повороту на «автовокзал» позивач побачив дорожні знаки 3.1 та 7.3.1, які разом забороняють рух автомобілів праворуч, після чого ввімкнув лівий поворот, виїхав на сусідню полосу руху та продовжив рух прямо».

У зв`язку з чим, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що є хибним, оскільки аналізуючи відеозапис зі службового реєстратора, чітко встановлено факт руху Позивача на смузі руху, позначеною дорожнім знаком 5.16 «Напрямки руху по смугах», та зі смуги яка вказує рух тільки праворуч, здійснив рух примо. Але зазначення в своїй позовній заяві дорожнього знаку 3.1. ніяк не пливає на вчинене адміністративне правопорушення позивачем, оскільки відступати від вимог дорожнього знаку можуть транспортні засоби, які рухаються за встановленими маршрутами, транспортні засоби, які обслуговують громадян чи належать громадянам, які працюють у зоні дії знаку 3.1 «Рух заборонено», оскільки здійснивши рух праворуч, встановлений дорожній знак 3.1 «Рух заборонено», 7.3.1 «Напрямок дії», який дозволяє рух лише для вищевказаних транспортним засобів, таким чином можна дійти висновку, що твердження Позивача ґрунтуються виключно на власних переконаннях.

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії ЕАС № 7198274 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, зважаючи на доводи, викладені в ній, та вважаючи постанову незаконною, - просить її скасувати.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, але у відзиві міститься вимога про розгляд справи без їх участі. Просить відмовити у задоволені позовних вимог на підставі доводів зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив на позовну заяву, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2023 року інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Пановою В.С. винесено постанову серії ЕАС № 7198274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 20 червня 2023 року об 11 год 47 хв в м. Запоріжжя по проспекту Соборному, буд. 20-б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «KIA CARENS», державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив дорожній знак 5.18, де рух дозволений тільки направо, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4.г. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію» та Правилами дорожнього руху.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ч. 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 8.1 Розділу 8 ПДР визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (п.п.1, 2 п.8.2-1Розділу 8 ПДР).

Відповідно до п.8.4 Розділу 8 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки. д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

Відповідно до Розділу 33 ПДР України дорожні знаки - це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.4 ґ Розділу 8 Правил дорожнього руху група інформаційно-вказівних знаків запроваджує або скасовує певний режим руху, а також інформує учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Зокрема, відповідно до Розділу 33 ПДР дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Знак 5.18 «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі. Знак 5.18 із стрілкою, що зображує поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і об`їздом клумби (розділювального острівця) у напрямку, показаному стрілкою.

Дія знака, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 "Напрямки руху по смугах" або 5.18 "Напрямок руху по смузі", установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Тим самим, знак 5.18 ПДР є інформаційно-вказівним знаком та вказує "Напрямок руху по смузі", тобто показує дозволений напрямок руху.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, при цьому наявність такої події доводиться шляхом надання належних доказів.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких відповідно до ст.251 КУпАП є фото чи відеозапис.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи у судовому засіданні судом був переглянутий відеозапис, який долучений до матеріалів справи відповідачем на цифровому носії DVD-R диску, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ««KIA CARENS», державний номерний знак НОМЕР_2 по просп. Соборному, 20-Б, в м. Запоріжжя, рухаючись в правій смузі руху, порушив вимоги дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» та здійснив рух прямо зі смуги, з якої дозволено лише поворот праворуч.

Судом, в свою чергу відзначається, що відповідно до п. 8.4ґ ПДР інформаційно-вказівні знаки - це знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

З зазначеного вбачається, що у разі встановлення дорожнього знаку 5.18 ПДР, який запроваджує певний режим руху по смузі, та у даному випадку дозволяє рух лише «праворуч», водій повинен неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та здійснювати рух лише у вказаному напрямку.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи по суті, на підставі чого в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому, враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені останнім судові витрати у справі, що складаються з судового збору в розмірі 536 гривні 80 копійок - слід залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст.122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні про адміністративні правопорушення, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), третя особа: інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Панової Вікторії Сергіївни (вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69057), Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне відповідальності, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 295 КАС України.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г. Стоматов