Справа № 440/106/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 440/106/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2023, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, по справі № 440/106/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову ГУ НП в Полтавській області, викладену в листі від 21 грудня 2022 року вих. № С-170, щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн;

- зобов`язати ГУ НП в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі № 440/8028/21 нарахував ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 рік в розмірі 14212,80 грн, однак, з цієї суми було стягнуто військовий збір в розмірі 213,19 грн та податок з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн, при цьому відповідачем протиправно не виплачено компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 позов задоволено.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність його нормам матеріального та процесуального права, просив його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки дохід платника податку ОСОБА_1 у вигляді грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учасника бойових дій, що було нараховано та виплачено на підставі рішення суду, не пов`язаний з виконанням обов`язків несення служби, то сума такого доходу оподатковується податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Наказом ГУНП в Полтавській області від 29 вересня 2019 року №450 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Вислуга років станом на 29 вересня 2017 року склала 16 років 08 місяців 16 днів, загальний трудовий стаж складає 27 років 02 місяці 12 днів / а.с. 6/.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , якому надано право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій /а.с. 12 зворот/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі № 440/8028/21 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 40108630) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції - 29.09.2017. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції - 29.09.2017.

На виконання зазначеного рішення суду відповідач нарахував ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік в розмірі 14212,80 грн, яка після вирахування суми військового збору в розмірі 213,19 грн та податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн, склала 11441,31 грн, про що свідчить довідка про розрахунок суми грошової компенсації /а.с. 9, зворот - 10/, та була виплачена у листопаді 2022 року згідно з платіжним дорученням № 2257 від 10.11.2022 та відомістю № 11/1 від 10.11.2022 /а.с. 10, зворот - 11/.

Представник позивача звернувся до ГУНП в Полтавській області зі скаргою від 28.11.2022 /а.с. 23 зворот - 24/, в якій, зокрема, просив здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації утриманого податку на доходи фізичних осіб відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Листом ГУНП в Полтавській області від 21.12.2022 № С-170 /а.с. 9/ повідомлено, що згідно з витягом з відомості № 11/1 від 10.11.2022 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі № 440/8028/21 ОСОБА_1 перераховано 11441,31 грн. Також надано довідку про розрахунок суми грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 року по 2017 рік ОСОБА_1 згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 09.11.2022 № 514 о/с виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 29.09.2017 рік, в якій зазначено, що оскільки дохід платника податку - фізичної особи, що нараховується (виплачується) податковим агентом на підставі рішення суду, не пов`язаний з виконанням обов`язків несення служби, то сума такого доходу оподатковується податковим агентом податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах без застосування положень п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача виплатити грошову компенсацію податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Враховуючи, що судовим рішенням у справі №440/8028/21, яке набрало законної сили, встановлено протиправність дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції - 29.09.2017, та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме неправомірні дії відповідача мали наслідком несвоєчасність виплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі (не в день звільнення і проведення розрахунку).

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній не ніс службу, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА_1 одночасно з виплатою йому грошового забезпечення.

Вказана правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 825/761/17.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності відмови відповідача, виплати ОСОБА_1 , грошову компенсацію податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн. та наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2558,30 грн.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 440/106/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова