Справа № 480/3994/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Осіпова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 480/3994/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.05.2023, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/3994/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

до Нижньосироватської сільської ради

про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Нижньосироватської сільської ради, в якому просило суд:

- стягнути з Нижньосироватської сільської ради на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» 56 807,32 грн (п`ятдесят шість тисяч вісімсот сім гривень 32 коп.) збитків, у сумі витрат, що понесла залізниця за перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах у 2022 році.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" до Нижньосироватської сільської ради про стягнення збитків і додані до неї документи - повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив с того, що позов підписано особами, право яких на вчинення таких дій у відношенні АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" не підтверджено у встановленому законом порядку.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу від 03.05.2023 і передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що згідно з приписами ст. 59 КАС України не передбачено процесуального обов`язку сторони подавати до суду документи, які підтверджують повноваження особи, яка підписала довіреність від імені юридичної особи.

Вказує, що нотаріусом здійснена повна перевірка усіх документів і не може викликати сумнівів щодо законних підстав здійснення повноважень представником за даною довіреністю. Крім того, зазначає, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм)можуть позбавити заявників права звертатись до суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 3 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до п. 1 і 4 ч. 1 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

В силу припису ч. 3 цієї ж статті Кодексу довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Відповідно до частини 2 підпункту 11 пункту 16-1 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Крім того, за загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що "юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені" та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

Аналізуючи вище вказану норму права, колегія суддів дійшла висновку, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Поряд із цим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, колегія суддів встановила, що позовну заяву від імені позивача підписано адвокатами Прядкою В.О. та Пономаренко М.А. Представники позивача до матеріалів справи надали належним чином завірені копії довіреностей, в яких зазначено, що позивач в особі першого заступника директора виконавчого регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" Кузьменко М.В. та заступник директора виконавчого регіональної філії з фінансово-економісних питань регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" Нємцева О.О. уповноважують Прядку В.О. та Пономаренко М.А представляти інтереси довірителя у судах всіх інстанцій, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви.

При цьому, жодних документів на підтвердження повноважень названих осіб, що надали Прядці В.О. та Пономаренко М.А доручення на представництво інтересів АТ «Українська залізниця» (зокрема, доручень, статутних, організаційно-розпорядчих документів), до матеріалів позовної заяви не подано.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Кузьменко М.В.. та Нємцева О.О. не входять до переліку осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи (позивача) без довіреності.

Таким чином, у матеріалах поданого позову та апеляційної скарги відсутні документальні докази наявності у Кузьменко М.В.. та Нємцева О.О. повноважень на представництво інтересів позивача у судах та відповідно на передоручення таких повноважень третім особам.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також не містить відомостей щодо можливості здійснення самопредставництва Прядці В.О. та Пономаренка М.А Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця".

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду № 160/6823/19 від 03.02.2020 зазначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені, а також визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження це закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

Отже, щоб визнати особу такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень) без додаткового уповноваження та наявність відповідного документа.

Матеріали позовної заяви не містять жодних доказів щодо посадового становища Прядці В.О. та Пономаренка М.А, зокрема положення, трудового договору (контракту) тощо, за якими в порядку самопредставництва передано право відповідної особи на звернення до суду, як представника.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем до позовної заяви не додано документу, який підтверджує повноваження Прядці В.О. та Пономаренка М.А на представництво інтересів акціонерного товариства "Українська залізниця" в Сумському окружному адміністративному суді.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними в ухвалі від 22.07.2020 у справі №826/13325/18, які враховуються судом в силу приписів ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 по справі № 480/3994/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий