Справа № 160/13338/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якому позивач, з урахуванням уточнення позову від 29.06.2023, просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за Списком №1, а саме;
з 19.08.1991 р. по 02.10.1991 р., з 20.04.1992 р. по 26.07.1992 р., з 05.08.1992 р. по 22.08.1993 р., з 02.10.1995 р. по 21.06.2002 р., в Марганецькому ГЗК;
з 01.11.2002 по 03.06.2003 р. в ВАТ «Артель старателей Новая», Магаданської області, Російської Федерації;
з 16.02.2004 р. по 01.11.2004 р. в Марганецькому ГЗК;
з 22.06.2005 р. по 05.10.2005 р., з 06.10.2005 р. по 15.02.2006 р., з 27.05.2006 р. по 05.10.2006 р., з 06.10.2006 р. по 01.11.2006 р., з 20.04.2007 р. по 27.11.2007 р., з 07.06.2008 р. по 24.12.2008 р., 21.11.2009 р. по 19.07.2010 р., 18.02.2011 р. по 23.10.2011 р. в ТОВ «Агат», Магаданської області, Російської Федерації;
з 02.07.2012 р. по 15.12.2012 р. в ТОВ «Нявленга», Магаданської області, Російської Федерації;
з 12.04.2013 р. по 07.10.2013 р., з 04.06.2014 р. по 02.12.2014 р., з 08.06.2015 р. по 18.03.2016 р., з 01.12.2016 р. по 07.06.2017 р., з 02.12.2017 р. по 23.05.2018 р., з 23.11.2018 р. по 24.04.2019 р., з 25.11.2019 р. по 19.11.2020 р., з 12.07.2021 р. по 08.01.2022 р. в ТОВ «Агат», Магаданської області, Російської Федерації,
- призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії - з 03 травня 2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
29.06.2023 від представника позивача адвоката Гончаренка О.О. засобами поштового зв`язку подано адміністративний (уточнений) позов відповідно ухвалі суду від 19.06.2023, до якого долучено його копії відповідно до кількості учасників справи.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у відповідача-1 докази з документальним підтвердженням на обґрунтування підстав для прийняття рішення, що оскаржується; у відповідача-2 - засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1 ); розрахунку страхового стажу (в тому числі пільгового) станом на час звернення за призначенням пенсії (03.05.2023).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
26.07.2023 на електронну пошту суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач звернувся із заявою від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом №1058-IV. За результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 21.05.1991: з 05.05.1995 по 01.08.1995 та 20.04.1992 по 26.07.1992, оскільки неможливо ідентифікувати назви підприємства на печатках, якими завірені відповідні записи трудової книжки; з 01.11.2002 по 03.03.2003 на території російської федерації. Пільговий стаж по Списку №1 особи визначити неможливо, оскільки заявником долучені чорно-білі скановані копії документів, які не можна ідентифікувати як оригінали, а саме довідка про пільговий характер роботи по Списку №1 від 21.04.2023 № 132/31, довідка про заробітну плату від 18.04.2023 №43/29, витяг з наказів «Про проведення атестації робочих місць» (з додатками до них) від 03.10.1994 №356, від 22.12.1999 №458 та витяг з наказу про делегування повноваження на підписання документів від 30.08.2019 № 1185. Відповідач-1 наголосив, що пунктом 2.23 Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Однак, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, отже при призначенні пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) та території російської федерації по 31 грудня 1991 року. З огляду на зазначене, відповідач-1 вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, тому не підлягають задоволенню.
До відзиву відповідачем-1 долучено витребувані документи.
Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданого 17.10.2000 Марганецьким МВ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
03.05.2023 позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 98).
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 11.05.2023 № 07 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Означене рішення від 11.05.2023 № 07 (а.с.12, 99) обґрунтоване наступним.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, отже при призначенні пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Вік заявника 50 роки. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з трудової книжки НОМЕР_4 , виданої 21.05.1991: з 05.05.1995 по 01.08.1995 та 20.04.1992 по 26.07.1992, оскільки неможливо ідентифікувати назви підприємства на печатках, якими завірені відповідні записи трудової книжки; з 01.11.2002 по 03.03.2003 - на території російської федерації. Пільговий стаж по Списку №1 особи визначити відсутні правові підстави, оскільки заявником долучені чорно-білі скановані копії документів, які неможливо ідентифікувати як оригінали, а саме довідка про пільговий характер роботи по Списку №1 від 21.04.2023 № 132/31, довідка про заробітну плату від 18.04.2023 №43/29, витяг з наказів «Про проведення атестації робочих місць» (з додатками до них) від 03.10.1994 №356, від 22.12.1999 №458 та витяг з наказу про делегування повноваження на підписання документів від 30.08.2019 № 1185. Право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону у заявника відсутнє.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 07 (а.с. 12, 96) на дату звернення 03.05.2023 пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить 0, страховий стаж 14 років 01 місяць 22 дні, до якого зараховано наступні періоди:

з 01.09.1988 по 30.06.1992 - навчання у вищих/середн. НЗ 03 роки 10 місяців 0 днів;

з 05.08.1992 по 12.11.1992 __________ 0 років 03 місяці 08 днів;

з 13.11.1992 по 22.08.1993 __________ 0 років 09 місяців 10 днів;

з 23.08.1993 по 29.11.1993 __________ 0 років 03 місяці 07 днів;

з 27.05.1994 по 06.06.1994 __________ 0 років 0 місяців 10 днів;

з 07.06.1994 по 14.04.1995 __________ 0 років 10 місяців 08 днів;

з 02.10.1995 по 28.01.1998 __________ 02 роки 03 місяці 27 днів;

з 29.01.1998 по 25.03.1998 __________ 0 років 01 місяць 27 днів;

з 26.03.1998 по 16.11.2000 __________ 02 роки 07 місяців 21 день;

з 17.11.2000 по 26.09.2001 __________ 0 років 10 місяців 10 днів;

з 27.09.2001 по 21.06.2002 __________ 0 років 08 місяців 25 днів;

з 16.02.2004 по 01.11.2004 __________ 0 років 10 місяців 0 днів;

з 16.09.2022 по 31.03.2023 __________ 0 років 06 місяців 19 днів.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та з не зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 21.06.2002, з 01.11.2002 по 03.06.2003, з 16.02.2004 по 01.11.2004, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 15.02.2006, з 27.05.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 01.11.2006, з 20.04.2007 по 27.11.2007, з 07.06.2008 по 24.12.2008, 21.11.2009 по 19.07.2010, 18.02.2011 по 23.10.2011, з 02.07.2012 по 15.12.2012, з 12.04.2013 по 07.10.2013, з 04.06.2014 по 02.12.2014, з 08.06.2015 по 18.03.2016, з 01.12.2016 по 07.06.2017, з 02.12.2017 по 23.05.2018, з 23.11.2018 по 24.04.2019, з 25.11.2019 по 19.11.2020, з 12.07.2021 по 08.01.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини першої та другої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пунктів 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 року по 25.01.1991 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

У період з 26.01.1991 року по 10.03.1994 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.

З 11.03.1994 року по 16.01.2003 року вже діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

У період з 17.01.2003 року по 24.06.2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Починаючи з 03.08.2016 року, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах стала відсутність на час звернення (03.05.2023) необхідного пільгового та страхового стажу відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV.

За розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 07 на дату звернення 03.05.2023 пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить 0, страховий стаж 14 років 01 місяць 22 дні.

В межах спірних правовідносин, позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 21.06.2002, з 01.11.2002 по 03.06.2003, з 16.02.2004 по 01.11.2004, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 15.02.2006, з 27.05.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 01.11.2006, з 20.04.2007 по 27.11.2007, з 07.06.2008 по 24.12.2008, 21.11.2009 по 19.07.2010, 18.02.2011 по 23.10.2011, з 02.07.2012 по 15.12.2012, з 12.04.2013 по 07.10.2013, з 04.06.2014 по 02.12.2014, з 08.06.2015 по 18.03.2016, з 01.12.2016 по 07.06.2017, з 02.12.2017 по 23.05.2018, з 23.11.2018 по 24.04.2019, з 25.11.2019 по 19.11.2020, з 12.07.2021 по 08.01.2022.

Як вбачається з трудової книжки від серії НОМЕР_2 від 21.05.1991 (а.с.14-27, 100-113), у спірні періоди позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах:

-з 21.05.1991 по 18.08.1991 - учнем підземного електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання на шахті Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №1-2);

-з 19.08.1991 по 02.10.1991- підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 3 розряду на шахті Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №2-3);

-з 20.04.1992 по 26.07.1992 - підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 3 розряду на шахті Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №4-5);

-з 05.08.1992 по 11.11.1992 - підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 3 розряду на шахті Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №7-8);

-з 12.11.1992 по 22.08.1993 в шахті №9-10 підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4 розряду Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №8-9);

-з 02.10.1995 по 27.01.1998 - підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4 розряду на дільниці капітальних ремонтів та побілки гірничих видобутків Марганецького державного гірничо-збагачувального комбінату (записи №17-20);

-з 28.01.1998 по 24.03.1998 - гірничим майстром ПВС та ремонту обладнання шахти Марганецького державного гірничо-збагачувального комбінату (запис №20-21);

-з 25.03.1998 по 15.11.2000 - гірничим майстром очисного вибою шахти Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №21-22);

-з 16.11.2000 по 25.07.2001 - підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4 розряду шахти №14-15 Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №22-23);

-з 26.07.2001 по 21.06.2002 - підземним кріпильником 4 розряду шахти №14-15 Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №23-24);

-з 01.11.2002 по 03.06.2003 - підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею ТОВ «Артель старателей Новая», Магаданська область, м. Усть-Омчуг (записи №26-27);

-з 16.02.2004 по 01.11.2004 - підземним кріпильником 4 розряду Марганецького гірничо-збагачувального комбінату (записи №28-29);

-з 22.06.2005 по 05.10.2005 - учнем машиніста скреперної лебідки на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи № 30-31);

-з 06.10.2005 по 15.02.2006 - учнем машиніста скреперної лебідки на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №32-33);

- з 27.05.2006 по 05.10.2006 - учнем прохідника на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №34-35);

-з 06.10.2006 по 06.11.2006 - учнем прохідника на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №36-37);

- з 26.04.2007 по 27.11.2007 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №38-39);

-з 07.06.2008 по 24.12.2008 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №40-41);

-з 21.11.2009 по 19.07.2010 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №42-43);

-з 18.02.2011 по 23.10.2011 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи № 44-45);

- з 02.07.2012 по 15.12.2012 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Нявленга» Магаданська область (записи №46-47);

-з 12.04.2013 по 17.07.2013 - майстром з прохідки гірничих виробок на підземній дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №48-49);

- з 18.07.2013 по 07.10.2013 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №49-50);

-з 04.06.2014 по 02.12.2014 - прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №51-52);

-з 08.06.2015 по 18.03.2016 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №53-54);

-з 01.12.2016 по 07.06.2017 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №55-56);

-з 02.12.2017 по 23.05.2018 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат», Магаданська область (записи №57-58);

-з 23.11.2018 по 24.04.2019 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №59-61);

- з 25.11.2019 по 19.11.2020 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №62-63);

- з 12.07.2021 по 08.01.2022 - майстром по проходці гірничих виробок на підземній гірничій дільниці у ТОВ «Агат» Магаданська область (записи №64-65).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача в Марганецькому гірничо-збагачувальному комбінаті учнем підземного електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання, підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, гірничим майстром ПВС та ремонту обладнання шахти, гірничим майстром очисного вибою та підземним кріпильником з 26.07.2001 по 21.06.2002 та з 16.02.2004 по 01.11.2004, а також з 01.11.2002 підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, учнем машиніста скреперної лебідки на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах, учнем прохідника на підземній гірничій дільниці в підземних умовах, прохідником на підземній гірничій дільниці з повним робочим днем в підземних умовах, майстром з прохідки гірничих виробок на підземній дільниці на підприємства, розташованих в Магаданській області; вказані записи вчинені на підставі наказів на підприємствах, однак не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, атестації робочого місця, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.

В таких випадках законодавцем обумовлена необхідність надання довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями.

Позивачем у позові зазначено про надання разом із заявою про призначення пенсії інших документів на підтвердження пільгового стажу роботи.

З оскаржуваного рішення вбачається, що предметом розгляду пенсійного фонду були довідки від 21.04.2023 №132/31, від 18.04.2023 №43/29, витяг з наказів «Про проведення атестації робочих місць» від 03.10.1994 №356, від 22.12.1999 №458 та витяг з наказу про делегування повноваження на підписання документів від 30.08.2019 №1185.

Так, відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсій Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» від 18.04.2023 №43/29 (а.с.28), вона видана ОСОБА_1 про те, що його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 14 479,59грн., нарахована за період з жовтень 1995 року по червень 2000 року та на усі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного стражу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» від 21.04.2023 №132/31 (а.с.29-30), вона видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він працював повний робочий день під землею в шахті №9/10 на ділянці капітальних ремонтів і побілки гірничих виробок, в шахті № НОМЕР_5 , в відокремленій ділянці шахти №9/10 - шахті №14/15 на АТ «Марганецький ГЗК»:

за період з 21.05.1991 по 18.08.1991 (0 років 2 місяці 28 днів) та виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті на посаді учня підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування та з 19.08.1991 по 02.10.1991 (0 років 01 місяць 14 днів) виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті на професією (посадою) підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173;

за період з 20.04.1992 по 26.07.1992 (0 років 03 місяці 07 днів) та виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті за професією (посадою) підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування та з 05.08.1992 по 22.08.1993 (1 рік 00 місяців 18 днів) та виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті за професією (посаді) підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а код КП 1010100а постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991;

за період з 02.10.1995 по 27.01.1998 (2 роки 03 місяці 26 днів) та виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а код КП 1010100а постанови Кабінету Міністрів України№162 від 11.03.1994;

за період з 28.01.1998 по 24.03.1998 (0 років 01 місяць 27 днів) та виконував керівництво гірничими роботами на ділянці в шахті за професією (посадою) гірничим майстром, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1б код КП 1010100б постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;

за період з 25.03.1998 по 15.11.2000 (02 роки 07 місяців 21 день) та виконував керівництво гірничими роботами на ділянці в шахті за професією (посадою) гірничим майстром, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1б код КП 1010100б постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;

за період з 16.11.2000 по 25.07.2001 (0 років 08 місяців 10 днів) та виконував ремонт та обслуговування електроустаткування в шахті на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування та з 26.07.2001 по 21.06.2002 (0 років 10 місяців 26 днів) та виконував кріплення і ремонт гірничих виробок в шахті за посадою підземного кріпильника, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а код КП 1010100а постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;

за період з 16.02.2004 по 01.11.2004 (0 років 08 місяців 16 днів) та виконував кріплення і ремонт гірничих виробок в шахті за посадою підземного кріпильника, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а позиція 1.1а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Також, довідкою від 21.04.2023 підтверджено, що робоче місце атестоване (наказ №356 від 03.10.1994, №350 від 28.09.1994, №458 від 22.12.1999). Довідка видана на підставі: особової картки форми П-2, відомостей про заробітну плату, табеля обліку робочого часу, журналу обліку спусків в шахту, ЄТКД.

Отже, записами в трудовій книжці в частині спірного періоду з урахуванням відомостей з довідок Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» від 18.04.2023 №43/29, а також від 21.04.2023 №132/31 про підтвердження наявного стражу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у їх сукупності підтверджено зайнятість позивача повний робочий день під землею в шахті №9/10 на ділянці капітальних ремонтів і побілки гірничих виробок, в шахті № НОМЕР_5 , в відокремленій ділянці шахти №9/10 - шахті №14/15 на АТ «Марганецький ГЗК» з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 27.01.1998, з 28.01.1998 по 24.03.1998, з 25.03.1998 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 25.07.2001, з 26.07.2001 по 21.06.2002, з 16.02.2004 по 01.11.2004 за професіями (посадами), що передбачені Списком №1.

Разом з тим, в оспорюваному рішенні Головне управління ПФУ в Кіровоградській області вказує на єдину підставу для не зарахування вказаних спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 - заявником долучені чорно-білі скановані копії документів, які неможливо ідентифікувати як оригінали.

Суд критично оцінює означену позицію відповідача-1, оскільки в рішенні не уточнено причин та не конкретизовано обставин, які слугували підставою для висновку про те, що долучені скановані копії документів не ідентифікуються з оригіналом.

Поряд з цим, суд зазначає, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1) передбачена можливість звернення за призначенням пенсії в електронному вигляді (в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України) із сканованими копіями документів.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, зокрема, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Однак, відповідачем-1 не повідомлено позивачу про необхідність надання оригіналів вказаних документів у разі наявності сумніву щодо відповідності сканованих копій документів оригіналу.

Разом з цим, суд зазначає, що довідка Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» від 21.04.2023 №132/31 про підтвердження наявного стражу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній узгоджується із записами у трудовій книжці позивача в частині спірного періоду, містить всі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, відомостей про атестацію робочого місця), а також містить підписи уповноважених осіб та печатку підприємства та є чинною, доказів протилежного відповідачем-1 не надано та матеріали справи не містять.

Формальні ж неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17.

Також, в силу положень частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем-1 дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документах, що визначають права на пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу, відповідач-1 діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періодів його роботи в Акціонерному товаристві «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 27.01.1998, з 28.01.1998 по 24.03.1998, з 25.03.1998 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 25.07.2001, з 26.07.2001 по 21.06.2002, з 16.02.2004 по 01.11.2004.

Щодо спірних пільгових періодів роботи на території російської федерації з 01.11.2002 по 03.06.2003, з 22.06.2005 по 05.10.2005, з 06.10.2005 по 15.02.2006, з 27.05.2006 по 05.10.2006, з 06.10.2006 по 06.11.2006, з 26.04.2007 по 27.11.2007, з 07.06.2008 по 24.12.2008, з 21.11.2009 по 19.07.2010, з 18.02.2011 по 23.10.2011, з 02.07.2012 по 15.12.2012, з 12.04.2013 по 17.07.2013, з 18.07.2013 по 07.10.2013, з 04.06.2014 по 02.12.2014, з 08.06.2015 по 18.03.2016, з 01.12.2016 по 07.06.2017, з 02.12.2017 по 23.05.2018, з 23.11.2018 по 24.04.2019, з 25.11.2019 по 19.11.2020, з 12.07.2021 по 08.01.2022, суд зазначає наступне.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Записами в трудовій книжці позивача в частині вказаних спірних періодів підтверджено роботу позивача на посадах, які передбачали поширення пільг пенсійного забезпечення, однак у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах (щодо характеру виконуваної роботи та атестації робочого місця), що виключає можливість зарахування спірних періодів до пільгового стажу лише на підставі трудової книжки та обумовлює необхідність надання уточнюючих довідок на підтвердження спеціального трудового стажу.

З матеріалів справи відсутні відомості на підтвердження того, що позивачем надались пенсійному фонду довідки, що уточнюють спеціальний стаж роботи у ТОВ «Артель старателей Новая», ТОВ «Агат» та ТОВ «Нявленга».

З оскаржуваного рішення також не вбачається, що довідки, надані позивачем до суду, а саме: ТОВ «Агат» від 13.11.2020 №3, від 23.11.2020 №107, від 23.11.2020 №106, №13.11.2020 №11, були предметом розгляду пенсійного фонду.

За таких обставин, суд не може надати правову оцінку вказаним довідкам, оскільки такі обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення, позаяк відмови у їх врахуванні відповідачем матеріали справи не містять, а зарахування спірних періодів до пільгового стажу лише на підставі трудової книжки не є можливим, що встановлено судом, тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати спірні до пільгового стажу задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, захист не порушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.

Разом з цим, посилання відповідача-1 на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, отже при призначенні пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991, неприйнятні з наступного.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Частинами другою та третьою статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та на час спірних відносин і розгляду справи не припинений та не скасований.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Ця постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом з цим, в силу положень частини другої статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, позиція відповідача-1 суперечить принципу верховенства права.

Припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого особою до ухвалення відповідних рішень.

За таких обставин, оскільки право позивача на обрахунок стажу при призначенні пенсії, набутого на території країни-учасниці Угоди, не може пов`язуватись з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з такою країною, оскільки у період роботи позивача в російській федерації вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому, суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періодів роботи на території рф до стажу, що надає право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні, яким відмовлено позивачу призначені пенсії за віком на пільгових умовах, не обґрунтовано підстав та мотивів його прийняття, не конкретизовано обставин, що стали причиною не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи у ТОВ «Артель старателей Новая», ТОВ «Агат» та ТОВ «Нявленга»; ба більш того, рішення не містить відомостей щодо документального підтвердженого стажу позивача, в тому числі пільгового, на дату звернення із заявою від 03.05.2023, наведені обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, яким у спірних правовідносинах є відповідач-1, та ставить заявника у стан правової невизначеності, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №07 від 11.05.2023 не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 03.05.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду відповідачем-1 заяви позивача від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у вигляді рішення від 11.05.2023 № 07, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови відповідача-1 у зарахуванні періодів роботи позивача в Акціонерному товаристві «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до пільгового стажу та зобов`язано відповідача-1 зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періодів його роботи з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 27.01.1998, з 28.01.1998 по 24.03.1998, з 25.03.1998 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 25.07.2001, з 26.07.2001 по 21.06.2002, з 16.02.2004 по 01.11.2004.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки відповідачем-1 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлено судом, поряд з цим на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку пільгового стажу за Списком №1 з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи також на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 536,80грн. підлягають стягненню з відповідача-1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А), Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) від 11.05.2023 № 07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до пільгового стажу за Списком №1 періодів його роботи в Акціонерному товаристві «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 19.08.1991 по 02.10.1991, з 20.04.1992 по 26.07.1992, з 05.08.1992 по 22.08.1993, з 02.10.1995 по 27.01.1998, з 28.01.1998 по 24.03.1998, з 25.03.1998 по 15.11.2000, з 16.11.2000 по 25.07.2001, з 26.07.2001 по 21.06.2002, з 16.02.2004 по 01.11.2004.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданої у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок)

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова