Справа № 607/6537/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/6537/23 пров. № А/857/9599/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

представника відповідача Татарина І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2023 року (прийняте в м. Тернополі суддею Кунець Н. Р.; складене в повному обсязі 19 травня 2023 року) в адміністративній справі № 607/6537/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вказаним позовом та просив:

- скасувати постанову № 1 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення від 28 березня 2023 року, винесену державним інспектором з охорони навколишнього середовища Тернопільської області Ксьонзовою О. В., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 52, 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 березня 2023 року допустив несанкціоноване скидання неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці з координатами 40.55455925.2553694 в межах регіонального парку «Загребелля», позаяк потрапляння стічних вод на земельну ділянку відбулося самовільно, а саме в наслідок аварії, яка сталася на каналізаційному колекторі в парку «Загребелля», що у м. Тернополі, що повністю виключає його вину. Також, зразу ж після отримання повідомлення про вказану аварію він прибув на місце, де виникла аварія, та переконався у необхідності невідкладно вжити заходів на її усунення, про що дав вказівку майстру аварійної бригади № 2, яка о 10 год. 35 хв. приступила до виконання робіт із ліквідації аварії та завершила їх о 12 год.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, яка вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував усі обставини справи і, як наслідок, прийняв невірне рішення. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема, тим, що вина позивача у вчиненні правопорушення підтверджена належними доказами, тому він має нести відповідальність за порушення вимог Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України та приписів чинного законодавства, при тому, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за каналізаційний колектор, з якого стався розлив нечистот, виходячи з неналежного технічного стану колектора, а не раптової аварії, як про це наголошує позивач та зазначає суд.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, відповідно до акта обстеження від 22.03.2023, складеного працівниками Державної екологічної інспекції в Тернопільській області, натуральним обстеженням встановлено, що ліворуч від з`їзду вул. Львівської (ресторан «Женева») за координатами (49.554559, 25.553694) виявлено витік неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці загальною площею 1210 кв. м (заміри ділянки № 1 30*36 м, № 2 22*5 м, № 3 50*0,4 м); заміри проведено мірною стрічкою «Sigma». Відділом інструментально-лабораторного контролю, відібрано проби ґрунту на предмет забруднення земельної ділянки та відібрано проби води з каналізаційного колектора.

Згідно протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів за №03-04-23 від 07.04.2023, результатами вимірювання відібраних зразків на земельній ділянці, що ліворуч від з`їзду вул. Львівської (ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), по якій розтікаються стічні води, встановлено наступні результати: амоній (обмінний), у перерахунку на азот амонійний 557 мг/кг, при нормі 21,3 мг/кг; водневий показник рН (водна витяжка) 7,69 од. рН, при нормі 7,67 од. рН; нітрати, у перерахунку на нітрати 5578,5 мн/кг, при нормі 21,2 мг/кг; сульфати, у перерахунку на сульфати 190,45 мг/кг, при нормі 55,95 мг/кг; фосфор (рухомі форми), у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5 124,7 мг/кг, при нормі 89 мг/кг; хлориди 102 мг/кг, при нормі 53,2 мг/кг; щільний залишок водної витяжки - 0,792%, при нормі 0,056% та 7920 мг/кг, при нормі 560 мг/кг.

22.03.2023 державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Ксьонзова О. В. склала протокол № 006524 про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім правопорушення, передбаченого статтею 52 КУпАП.

За змістом цього протоколу 22.03.2023 о 11 год. 15 хв. ОСОБА_1 , будучи начальником відділу каналізаційних мереж комунального підприємства «Тернопільводоканал», порушив правила використання земель, а саме: допустив витік неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці за координатами 49.554559, 25.553694 в межах регіонального парку «Загребелля», площа забрудненої ділянки зазначена в акті обстеження від 22.03.2023, що є порушенням частин третьої, четвертої статті 46 Закону України «Про охорону земель». Внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода.

У графі пояснення порушника зазначено, що від пояснень та зауважень відмовився. Вказаний протокол вручено ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис у ньому.

22.03.2023 державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Ксьонзова О. В. склала протокол № 006525 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім правопорушення, передбаченого статтею 82 КУпАП.

За змістом цього протоколу 22.03.2023 о 11 год. 15 хв. ОСОБА_1 , будучи начальником відділу каналізаційних мереж комунального підприємства «Тернопільводоканал», порушив вимоги щодо поводження з відходами, а саме: допустив несанкціоноване скидання неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці за координатами 49.554559, 25.553694 в межах регіонального парку «Загребелля», що є порушенням частини сьомої статті 33 Закону України «Про відходи». Внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода.

У графі пояснення порушника зазначено, що від пояснень та зауважень відмовився. Вказаний протокол вручено ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис у ньому.

У письмових поясненнях від 22.03.2023, адресованих начальнику Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, ОСОБА_1 повідомив про те, що причини виявлення витоку на цей час не можуть бути вказані, потребують детального виявлення. Додаткові пояснення можуть бути надані згодом.

28.03.2023 державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Ксьонзова О. В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення № 1, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 52, 82 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 , будучи начальником відділу каналізаційних мереж комунального підприємства «Тернопільводоканал», порушив правила використання земель, порушив вимоги щодо поводження з відходами, а саме: допустив несанкціоноване скидання неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці з координатами 49.554559, 25.553694 в межах регіонального парку «Загребелля», чим порушив вимоги пунктів «а», «и» частини першої статті 42 Закону України «Про відходи» та статті 56 Закону України «Про охорону земель».

Також із цієї постанови видно, що така 29.03.2023 була надіслана позивачу за місцем роботи та отримана останнім 03.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погодившись із вказаною постановою та вважаючи її неправомірною, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позов ОСОБА_1 є підставним та підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами законодавства сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Також, статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками. Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 08 липня 2020 року в справі № 177/525/17 та від 18 червня 2020 року в справі №686/14075/16-а.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених статтями 52, 82 КУпАП, зокрема за те, що він, будучи начальником відділу каналізаційних мереж комунального підприємства «Тернопільводоканал», порушив правила використання земель, порушив вимоги щодо поводження з відходами, а саме допустив несанкціоноване скидання неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці з координатами 49.554559, 25.553694 в межах регіонального парку «Загребелля», чим порушив вимоги пунктів «а» та «и» частини першої статті 42 Закону України «Про відходи» та статті 56 Закону України «Про охорону земель».

За змістом частини першої статті 52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А згідно зі статтею 82 КУпАП порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів «а» та «и» частини першої статті 42 Закону України «Про відходи» особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність за:

а) порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини та економічних збитків;

и) невиконання вимог щодо поводження з відходами (під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення та захоронення), що призвело до негативних екологічних, санітарно-епідемічних наслідків або завдало матеріальної чи моральної шкоди.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням норм і правил, передбачених законодавством України (частина сьома статті 33 Закону України «Про відходи»).

Статтею 56 Закону України «Про охорону земель» визначено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

В силу вимог частин третьої, четвертої статті 46 Закону України «Про охорону земель» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. У районах можливого забруднення земель небезпечними відходами, у тому числі аварійними, викидами від стаціонарних і пересувних джерел за рішенням місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування проводяться постійні або періодичні обстеження хімічного складу ґрунтів з метою виявлення та визначення їх негативного впливу на здоров`я людини, а також окремих видів природних ресурсів і довкілля в цілому.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року в справі № 338/855/17 зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеному, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду належних та достатніх доказів на підтвердження викладених в оскаржуваній постанові обставин, зокрема того, що саме з вини позивача, який працює на посаді начальника відділу каналізаційних мереж комунального підприємства «Тернопільводоканал», 22.03.2023 сталося несанкціоноване скидання неочищених стічних вод з колектора по рельєфу території на земельній ділянці з координатами 49.554559, 25.553694 в межах регіонального парку «Загребелля», при тому, що позивач заперечив свою провину у вчиненні правопорушень, вказав, що витікання стічних вод з самопливного каналізаційного колектора відбулося внаслідок аварії, а не внаслідок якихось його активних чи пасивних дій, зокрема, через не проведення своєчасних оглядів колектора, наслідком яких міг бути неналежний стан колектора.

А долучені до матеріалів справи докази, зокрема фотографії, на яких відображено вказаний колектор, відомості про характеристики вказаних неочищених стічних вод та земельної ділянки, на якій останній витікали з колектора, не підтверджують обставини, викладені в оскаржувані постанові, позаяк на останніх зафіксовано лише сам факт витоку з колектора стічних вод, проте не встановлено, що таке сталося саме з вини позивача, внаслідок його дій чи бездіяльності.

Більше того, одразу ж після виявлення несанкціонованого скидання неочищених вод з колектора позивач, як посадова особа ВМ КП «Тернопільводоканал», вжив необхідних та негайних заходів для його припинення, зокрема доручив аварійній бригаді усунути вищевказане несанкціоноване скидання і відповідно до звіту про виконання робіт бригадами відділу за 22.03.2023 роботи по ліквідації аварії на колекторі в парку «Загребелля» були завершені о 12 год. 00 хв.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також у постанові від 26 квітня 2018 року в справі № 211/3520/16-а Верховний Суд зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП).

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що Комунальним підприємством «Тернопільводоканал» в особі Клима Ю. Р., як відповідальної особи за каналізаційний колектор, з якого стався розлив нечистот, було допущено бездіяльність, наслідком чого є неналежний технічний стан колектора і внаслідок цього стався розлив нечистот, а не раптова аварія, як про це наголошує позивач та зазначив суд першої інстанції, позаяк вказані доводи не підтверджені жодними належними доказами і ґрунтуються лише на одних припущеннях апелянта, що внаслідок презумпції невинуватості повинно трактуватися на користь позивача.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2023 року в адміністративній справі № 607/6537/23 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 02 жовтня 2023 року.