Справа № 400/10219/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/10219/21

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта Писаревського О.О.

представник відповідача Мезінова О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування та розміру від`ємного значення суми ДПС за червень 2021 року, про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулось з позовом до Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 жовтня 2021 р. № 000/366/32-00-01-03-32, №000/367/32-00-01-03-32.

В обґрунтування позову зазначив, що в результаті перевірки Управління зробило висновок про завищення ТОВ МГЗ податкового кредиту за червень 2021 р. на 13 570 грн. за рахунок безтоварних операцій з постачальниками товару ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр. В якості доказів безтоварності (штучності) цих операцій, відповідач послався на те, що перелічені контрагенти не є виробниками товару, який поставлявся позивачу та на неможливість встановлення руху товару від виробника в ланцюгах постачальників. Позивач вважає, що такий висновок Управління є хибним та ґрунтується виключно на припущеннях, так як:

- неможливість встановлення контролюючим органом факту придбання (імпорту) товару, не є свідченням того, що господарські операції насправді не відбулись;

- податкове законодавство не покладає на позивача обов`язок співставлення номенклатури товару, який йому постачався, з номенклатурою товару за ланцюгом постачальників до виробника або імпортера;

- негативні наслідки порушень податкового законодавства повинен нести виключно той платник податків, який ці порушення допустив;

- податкова інформація, яка зберігається в інформаційних (аналітичних) базах контролюючого органу, має допоміжний інформаційний характер та не є доказом на підтвердження висновків акту перевірки;

- позивачем дотримані всі вимоги Податкового кодексу України (далі ПК України) для формування податкового кредиту в червні 2021 р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволений.

Податкові повідомлення-рішення від 12 жовтня 2021 р. № 000/366/32-00-01-03-32, № 000/367/32-00-01-03-32, визнані протиправними та скасовані.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" судові витрати у виді судового збору в розмірі 4 540 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про неврахування судом першої інстанції того факту, що перевіркою ТОВ МГЗ встановлені господарські взаємовідносини з ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр. Зібраними Управлінням доказами, які наведені в акті перевірки, підтверджується неможливість здійснення цими постачальниками законної господарської діяльності з огляду на відсутність у них матеріально-технічних можливостей та персоналу.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що в серпні-вересні 2021 р. Управління провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ МГЗ з питань законності декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з ПДВ за червень 2021 р., у тому числі заявленого до відшкодування, результати якої оформлені актом від 17 вересня 2021 р. № 690/32-00-07-01-03/33133003 (далі акт перевірки).

У висновку акта перевірки вказано на порушення ТОВ МГЗ:

- ст. 192, ст. 198 п. 198.1. пп. а, п. 198.2., п. 198.3. ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту в декларації з ПДВ за червень 2021 р. на суму 13 570 грн.;

- ст. 200 п. 200.1., п. 200.4. пп. в ПК України, внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в червні 2021 р. в розмірі 7 987 грн.;

- ст. 200 п. 200.1., п. 200.4. пп. б ПК України, внаслідок чого завищено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню в червні 2021 р. в розмірі 5 583 грн. 12 жовтня 2021 р. Управління прийняло податкові повідомлення-рішення:

- № 000/366/32-00-01-03-32, яким ТОВ МГЗ зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 р. на 5 583 грн. та застосовано штраф в розмірі 2 791,50 грн.;

- № 000/367/32-00-01-03-32, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за червень 2021 р. в розмірі 7 987 грн.

Як зафіксовано актом перевірки, ТОВ МГЗ отримало від постачальників наступний товар:

ТОВ Інтер Атлантика: груша для пипеток 80 (спринцівка) Ае-7, йорж для пробірок, ложка фарфорова, паличка скляна, колба плоскодонна П-1-6000-45/40, бутанол-1, фільтри лабораторні знезолені, лійка Бюнхера № 4, йорж для пробірок, кювета скляна 30 мм, ложка-шпатель фарфорова, термометр ТТЖ-М, чаша фарфорова випарна № 5, штатив для пробірок, 20 гнізд, гідрофільний шприцевий фільтр арт. 40-100315.

ПП Техплюс: електрод ЕС-10301/7.

ТОВ Лутр: пробірка зразка (36-226/61703/00), ванадій (V) оксид, калій йодистий, ртуть (ІІ) азотнокисла 1-водна, хром темно-сірий, ареометр АЗП-2, піпетка, лійка ВД-1-1000, колба 1-100-2, пробка пластмасова 10/19, індикатор ІТ, термометр ТТЖ-М, годинник пісочний 2-1 - 1 хв., фіксанал натрій гідроксид флакони 0,1 N, склянка низька зі шкалою ПП 50 мл, куля скляна, d=6 мм, наконечники універсальні об`ємом 100-1000 мкл сині поліпропіленові для дозаторів, ємність циліндрична об`ємом 400 мл, наконечники типу gilson, pH метрія (6 ампул) тип 5, ємність пластикова з кришкою та градуюванням 50 мл, розчинник Бензин Калоша-Х, макронаконечники типу socorex.

Відповідач заперечував дійсне отримання позивачем вищепереліченого товару саме від вказаних постачальників, посилаючись при цьому на встановлені під час перевірки наступні обставини:

- всі постачальники мають різні види основної господарської діяльності, які не узгоджуються з номенклатурою товару, який поставлявся ними до ТОВ МГЗ;

- окрім директора, підприємства не мають інших працівників, в тому числі найманих;

- дані, які містяться в інформаційних базах Управління, не дозволяють відслідкувати

переміщення товару від виробника або першого покупця і далі у ланцюгах до ТОВ МГЗ.

Сукупність цих обставин, на думку відповідача, свідчить про неможливість виконання ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр договірних зобов`язань перед ТОВ МГЗ щодо постачання наведеного товару.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наявність певних недоліків у первинних документах не є безумовною підставою для визнання господарських операцій такими, що не мали реального характеру, оскільки досліджені Управлінням первинні документи у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій ТОВ МГЗ з ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр та їх вартісні і кількісні показники.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.198 п.198.1. пп. «а» ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з ст.198 п.198.2. ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Як передбачено ст.198 п.198.3. ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.200 п.200.1. ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з ст.200 п.200.4. пп. «в» ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 135.4 статті 135 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можна дійти висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та доводів відповідача, висновки щодо безпідставного документального оформлення нереальних господарських операцій з ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр.

Порушення контрагентом позивача податкової дисципліни та невідповідність окремих документів складених відносно товару постачальником по ланцюгу постачання не впливає на віднесення позивачем (покупцем) до складу податкового кредиту сум за господарською операцією, яка фактично відбулася, оскільки закон не ставить право платника податку на формування податкового кредиту в залежність від наявності документів щодо належного виконання постачальниками по ланцюгу постачання своїх податкових та інших зобов`язань.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів.

Як вірно зазначив суд першої інтсанції, наявність певних недоліків у первинних документах не є безумовною підставою для визнання господарських операцій такими, що не мали реального характеру, оскільки досліджені Управлінням первинні документи у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій ТОВ МГЗ з ТОВ Інтер Атлантика, ПП Техплюс, ТОВ Лутр та їх вартісні і кількісні показники.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 р. у справі № 826/13060/18 (рішення суду доступне в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі №400/10219/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких, постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29.09.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький