Справа № 560/10768/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області від 17.05.2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання, прийняте відповідачем з формальних причин та без дослідження усіх обставин, що могли вплинути на його прийняття.

Ухвалою від 22.06.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що статтею 12 Закону України «Про імміграцію» передбачені підстави для скасування дозволу на імміграцію. Дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили. Згідно подання Департаменту стратегічних досліджень позивача засуджено вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/14148/20 від 31.03.2023, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.З ст.355 КК України до трьох років позбавлення волі.

Вказує, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року, який діє і на сьогодні, в Україні тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, серед яких стаття 32 Конституції України, де зазначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач є громадянином Республіки Вірменія, що підтверджусться паспортом громадянина Республіки Вірменії НОМЕР_2 виданого 07.08.2017 року.

26.02.2009 позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну. На підставі зазначеного дозволу 03.03.2009 начальником ВГІРФО УМВСУ в Хмельницькій області позивачу було надано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 .

02.01.2018 позивач отримав посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що на початку червня 2023 року дізнався про те, що посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 була анульована Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області.

08.06.2023 адвокатом Залуцьким В.Н. було направлено адвокатський запит за вих. №01/08-06-23 на адресу Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області, в якому останній просив:

1) повідомити про те, чи приймалось рішення про анулювання посвідки на постійне проживаня в Україні серії НОМЕР_1 громадянину Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бюраван Араратської області, Республіки Вірменія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) у разі прийняття відповідного рішення надати належним чином засвідчені кошії документів, які стали підставою для його прийняття.

09.06.2023 представник позивача отримав відповідь за вих. 6801.4-2572/6801.4.1-23 від 09.06.2023 року, відповідно до якої Управлінням Державної міграційної служби у Хмельницькій області 17.05.2023 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» скасовано дозвіл ОСОБА_1 на імміграцію, виданий 29.02.2009 та посвідку на постійне місце проживання на підставі вимог підпункгу 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №321 від 24.04.2018 року.

Позивач, вважаючи рішення Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області від 17.05.2023, протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України від 22.09.2011 №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні

За визначенням статті 1 Закону України від 07.06.2001 №2491-III "Про імміграцію" (далі - Закон № 2491-III): імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 4 Закону №2491-III передбачено, що дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Статтею 12 Закону №2491-III передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Частинами першою-четвертою статті 13 Закону №2491-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання.

Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до пунктів 21-23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

З аналізу наведених норм вбачається, що подання органу, що ініціює питання скасування дозволу, має містити підстави для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

Зі змісту подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України вбачається, що позивач був засуджений за вчинення кримінального правопорушення до 3 років позбавлення волі. Вирок набрання законної сили 02.05.2023. Позивач відбув покарання в повному обсязі.

Такі обставини, на думку Департаменту, свідчать про наявність підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Проте, згідно зі ст. 12 Закону №2491-III скасування дозволу на імміграцію з визначених нею підстав є правом, а не обов`язком компетентного органу.

У свою чергу, з аналізу положень пунктів 21-23 Порядку №1983 вбачається чіткий алгоритм дій відповідача для прийняття відповідного рішення за результатами розгляду подання органу, що ініціює питання про скасування дозволу на імміграцію, а саме:

- всебічне вивчення у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію;

- запитування у разі потреби додаткової інформації в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб;

- запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання;

- прийняття відповідного рішення.

Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16 квітня 2020 року №495/5105/17, постанова від 13 березня 2020 року №805/2340/17-а), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції, яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні.

У постанові від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а Верховний Суд наголосив, що вказані гарантії поширюються і на адміністративні процедури за участі суб`єкта владних повноважень. Згідно з цією статтею має бути забезпечене право особи: бути поінформованим; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника; ознайомитися з матеріалами справи; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення; обґрунтувати органом влади прийняття несприятливих актів; визначити порядок їх оскарження, відшкодувати заподіяну шкоду.

У постанові від 04 вересня 2020 року у справі №120/1859/19-а Верховний Суд вказав, що відповідно до пункту 23 Порядку №1983, територіальні органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, реалізують свої повноваження шляхом всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається питання. Отже, функція територіальних органів, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, реалізується шляхом всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

У вищезазначених рішеннях вказано, що порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Верховний Суд наголошує, що особа, якої стосується рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна мати у своєму розпорядженні ефективний засіб юридичного захисту, що дає йому змогу брати участь у провадженні під час розгляду його справи у компетентному судовому або адміністративному органі влади або в компетентному органі, члени якого є безсторонніми і які користуються гарантіями незалежності. Тож не запрошення для надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається питання скасування дозволу на імміграцію, є позбавленням процесуальних гарантій останнього щодо безпосередньої участі у процедурі прийняття відповідного рішення компетентним органом.

З матеріалів справи суд встановив, що відповідачем в порушення наведених норм не було запрошено позивача для надання пояснень.

Окрім того, у зазначеній справі, відповідач, скасовуючи дозвіл на імміграцію, мав би також виходити з правових та фактичних наслідків такої дії, а тому був зобов`язаний врахувати, що батьки та брат позивача є громадянами України.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини «для матері/батька і дитини головним елементом сімейного життя є можливість постійного спільного проживання» (постанова по справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. UnitedKingdom) від 24.02.1995 р., Series A, № 307, р. 55, § 86).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Боррехаб проти Нідерландів» від 21 червня 1988 року та у справі «Каплан та інші проти Норвегії» від 24 липня 2014 року, роз`єднання сім`ї без доведення таким заходом втручання досягнення мети - захисту національної, громадської безпеки, запобігання правопорушень чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, навіть за умови дотримання вимоги законодавства, не відповідає вимогам частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, втручання органу державної влади в сімейне життя позивача є неправомірним.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №815/6555/16.

Отже, неврахування відповідачем усіх обставин, що могли вплинути на прийняття рішення від 17.05.2023, свідчать про формальний підхід під час розгляду подання про скасування позивачу дозволу на іммгірацію та анулювання посвідки на постйне проживання в Україні.

Відповідно до частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області від 17.05.2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2
Відповідач:Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області (вул. Грушевського, 87,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя В.К. Блонський