Справа № 120/9096/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 р. Справа № 120/9096/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач 2) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 18.05.2023 звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області винесено рішення №36 від 26.05.2023, яким було відмовлено у призначення їй пенсії у зв`язку із тим, що позивачем не надано документів, що передбачені Порядком №22-1, які підтверджують визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю до досягнення 6-річного віку її дочки ОСОБА_2 . При цьому надана нею довідка №71 від 06.07.2021 не була взята відповідачем до уваги, оскільки, на переконання останнього, не відповідає вимогам п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач з вказаним рішенням пенсійного органу не погоджується та зазначає, що надала пенсійному органу разом з заявою всі необхідні документи, які передбачені Порядком №22-1, а тому відмова відповідача у призначенні пенсії є необґрунтованою, безпідставною та такою, що суперечить дійсним обставинам справи та чинному законодавству.

За таких обставин позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №36 від 26.05.2023 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком та зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити їй дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня подачі заяви - 02.05.2023.

Ухвалою від 03.07.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачам 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

19.07.2023 до суду від ГУ ПФУ в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідача 2 проти позову заперечує. Зазначає, що відповідно до пункту 2.17 Порядку, при призначенні пенсій, зокрема, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть. При цьому, згідно з пунктом 2.18 розділ II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності досягнення особо 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, матері, осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Страховий стаж особи становить 15 роки 5 місяців 22 дні.

Відповідач 2 вказує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що довідка №71 від 06.07.2021 про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, не відповідає вимогам п. 2.18. Порядку, а тому право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини першої статті 155 Закону позивач не має.

З огляду на викладене ГУ ПФУ в Кіровоградській області вважає, що діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

04.08.2023 та 11.08.2023( тотожний за змістом) до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ у Вінницькій області. Так, заперечуючи проти позову відповідач 2 підтримує позицію, викладену у рішенні ГУ ПФУ в Кіровоградській області №36 від 26.05.2023 та вважає, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки позивачем не надано документів, що передбачені Порядком №22-1, які підтверджують визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю до досягнення 6-річного віку дочки ОСОБА_1

Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 51 років, 18.05.2023 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі Порядок № 22-1) після реєстрації вищезазначена заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення від №36 від 26.05.2023 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Мотивами прийняття даного рішення слугувало те, що позивачем не надано документів, які передбачені Порядком №22-1 та які підтверджують визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю до досягнення 6-річного віку дочки ОСОБА_2 . При цьому надана позивачем довідка №71 від 06.07.2021 про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку не взята пенсійним органом до увагу, оскільки з позиції відповідача не відповідає вимогам п. 2.18 Порядку.

Вважаючи, що пенсійний орган протиправно відмовив їй у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, що не оспорюється у цій справі).

За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства.

Поряд із тим, як уже встановлено судом вище, оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №36 від 26.05.2023 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку із тим, що позивачем не надано передбачених Порядком №22-1 документів, які підтверджують визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю до досягнення 6-річного віку дочки ОСОБА_2

Надаючи оцінку вказаним підставам відмови суд виходить із такого.

Так, загальний підхід до змістовного наповнення поняття особа з інвалідністю на момент виникнення спірних відносин установлювався статті 2 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а також статті 1 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні. Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні дитина-інвалід - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Визначення терміну інвалід з дитинства не міститься ані в Законі України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, ані в Законі України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

При цьому за змістом абзацу 2 пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV вбачається, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 16 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Непрямим підтвердженням цього є встановлена частиною 6 статті 179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем.

Відповідно до частини 12 статті 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України. Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

За змістом п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійною фонду України від 25 листопада 2011 року № 22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною- інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі, якщо дитина визнана дитиною- інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії, що така дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцяти років (висновок про час настання інвалідності).

Такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку як це передбачено положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що п.2.18 Порядку № 22-1 не суперечить положенням статті 17 Закону №1788-ХІІ та статті 26 абзацу 4 пункту 3 розділу VIII Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, оскільки не встановлює та/або не змінює механізм призначення такого виду пенсії.

При цьому, визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття інваліда з дитинства, а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 19.10.2020 у справі №510/475/17.

Як вбачається з матеріалів справи, і цей факт сторонами не заперечується, ОСОБА_1 , є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_2 .

Поряд із тим випискою з засідання ЛКК КП Ладижинська міська лікарня від 06.07.2021 №71 було підтверджено те, що інвалідність ОСОБА_2 могла бути встановлена до 6-річного віку.

Вказані обставини також підтверджуються медичними довідками, а саме випискою із історії хвороби ОСОБА_2 від 08.07.2011 та медичним висновком від 22.01.2021 №359.

Таким чином, вищенаведені документи підтверджують факт захворювання доньки позивача до настання шестирічного віку, які у подальшому стали підставою для отримання нею інвалідності і така інвалідність в дійсності могла бути встановлена до 6- річного віку.

Доказів на спростування цих обставин відповідачами не подано, як і не подано будь-яких заперечень щодо фіктивності чи підроблення вищевказаних документів, що спростовує будь-які сумніви у їх достовірності. При цьому суд не погоджується з твердженням відповідача 2 в оскаржуваному рішенні про те, що надана позивачем довідка №71 від 06.07.2021 не відповідає вимогам п. 2.18 Порядку №22.-1.

Суд зазначає, що подання такої довідки передбачено п. 2.18 Порядку …якщо дитина визнана дитиною - інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії що така дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку... Крім того відповідачем конкретно не вказано, в чому полягає така не відповідність вимогам п. 2.18 Порядку №22-1

Відтак з урахуванням викладеного, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідачів про відсутність підстав для призначення позивачу дострокової пенсії за віком з тих мотивів, що позивачем не надано документів, передбачених Порядком №22-1.

Наразі в ході судового розгляду судом встановлено, що вік ОСОБА_1 на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком становив 51 рік, тобто позивач досягла визначеного в пункті 3 частини першої статті 115 Закон № 1058-IV віку (після досягнення 50 років).

З оскаржуваного рішення також слідує, що підтверджений страховий стаж позивача складає 15 років 5 місяців 22 днів. Тобто, судом встановлено, що позивач має страховий стаж, достатній для призначення пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV (не менше 15 років).

Також позивач є матір`ю доньки з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з засідання ЛКК КП Ладижинська міська лікарня від 06.07.2021 №71.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на момент звернення із заявою до пенсійного органу позивачем були дотримані усі вимоги, передбачені пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058 для призначення дострокової пенсії за віком, а, тому відмовляючи останній в призначенні такої пенсії відповідач 2 діяв протиправно, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на соціальне забезпечення.

Окремо суд також звертає увагу на те, що відповідачами не надано жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії вони діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

За таких обставин, оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №36 від 26.05.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні її пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Так, як уже встановлено судом вище, наразі в позивача наявні умови (вік 51 років на час звернення із заявою про призначення пенсії, стаж понад 15 років, та позивач є матір`ю дитини з інвалідністю, яка могла бути встановлена до досягнення дитиною 6-річного віку), які є достатніми для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закон № 1058-IV.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058- IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, оскільки заява про призначення пенсії подана позивачем 18.05.2023, тому суд вважає обґрунтованим твердження позивача про можливість призначення пенсії саме з дня звернення із заявою про призначення пенсії. Окремо суд зазначає, що позивач із заявою про призначення пенсії звернулась саме 18.05.2023, а не 02.05.2023 як про те помилково зазначає у своїх позовних вимогах.

Відносно органу Пенсійного фонду України, на який слід покласти обов`язок по відновленню порушеного права позивача, то суд враховує, що оскільки звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулось до ГУ ПФУ у Вінницькій області, тому хоч і повноваження щодо розгляду поданих позивачем матеріалів були делеговані ГУ ПФУ в Кіровоградській області для прийняття відповідного рішення, проте обов`язок із, власне, призначення та виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуватиме на обліку, тобто у ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного суд вважає, що для ефективного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст.115 Закону № 1058- IV з 18.05.2023.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень і докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання відносно розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах (по 536,80 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №36 від 26.05.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 18.05.2023 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02.10.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович