Справа № 620/1539/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1539/23 Головуючий у 1 інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за фактом його заяв про неможливість видачі трудової книжки, військового квитка та інших належних документів;

- скасувати наказ про звільнення № 322 від 28.06.2022 та видати новий наказ про звільнення з урахуванням моменту видачі трудової книжки, військового квитка;

- здійснити перерахування середньомісячної заробітної плати та виплатити дане грошове забезпечення до моменту повернення трудової книжки згідно трудового законодавства, та врахувати затримку при даному виді виплат з відповідним відшкодуванням позивачу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо видачі ОСОБА_1 трудової книжки, військового квитка, інших належних документів у зв`язку із звільненням зі служби в Національній поліції; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області видати ОСОБА_1 трудову книжку, військовий квиток, інші належні документи у зв`язку із звільненням зі служби в Національній поліції; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та наказом ГУ НП в Чернігівській області від 28.06.2022 № 322 о/с був звільнений зі служби з 29.06.2022 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 12).

Листом від 29.06.2022 ГУ НП в Чернігівській області повідомило позивача про звільнення зі служби та необхідність прибуття до управління кадрового забезпечення ГУ НП в Чернігівській області для отримання трудової книжки та інших документів. При собі мати службове посвідчення та спеціальний жетон, які ОСОБА_1 повинен здати (а.с. 15). Вказаний лист вручено позивачу 02.07.2022 (а.с. 33 зворот).

29.09.2022 позивачем на адресу ГУ НП в Чернігівській області було надіслано заяву, у якій ОСОБА_1 просив надіслати на його адресу трудову книжку та військовий квиток, а також інші належні документи. Одночасно позивач повідомив, що прибути до приміщення ГУНП в Чернігівській області з поважних причин не може, а тому просив надіслати вказані документи поштою (а.с. 34).

Листом від 12.10.2022 позивача повідомлено про неможливість видачі трудової книжки та військово-облікового документа, оскільки особова справа ОСОБА_1 була евакуйована у зв`язку із військовим вторгненням рф на територію України та введенням Указом Президента воєнного стану. Запропоновано додатково звернутись щодо отримання вказаних документів після усунення причин, які зумовили евакуацію. Крім того, позивачу запропоновано з`явитись до приміщення ГУ НП в Чернігівській області та здати службове посвідчення і спеціальний жетон (а.с. 16).

28.10.2022 позивачем до ГУ НП в Чернігівській області повторно надіслано заяви, у яких ОСОБА_1 повідомив, що прибути до приміщення ГУ НП в Чернігівській області для здачі посвідчення і жетону він не має можливості, оскільки з міркувань безпеки родини змінив місце фактичного проживання та виїхав за межі Городнянської ОТГ. Фактичну адресу проживання з міркувань безпеки позивач не повідомив. Також позивач просив провести перевірку щодо невидачі йому військового квитка та надати відповідну довідку для пред`явлення її до військового комісаріату (а.с. 35, 37).

Листами від 14.11.2022 відповідач повідомив про евакуацію особової справи позивача та необхідність здачі посвідчення і жетону (а.с. 36, 38).

25.11.2022 ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив провести службову перевірку за фактом неповернення йому трудової книжки та військового квитка. Крім того, позивач просив ініціювати повернення його документів з евакуації (а.с. 39).

Листом від 13.12.2022 ГУ НП в Чернігівській області повідомило про неможливість видачі документів ОСОБА_1 у зв`язку з їх евакуацією та необхідність здачі жетону і посвідчення поліцейського (а.с. 18).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо видачі документів протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що матеріалами та обставинами справи підтверджується протиправна бездіяльність відповідача щодо направлення на поштову адресу позивача його трудової книжки, військового квитка та інших належних документів у зв`язку із звільненням зі служби в Національній поліції.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону (стаття 48 Закону №580-VIII).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Нормами Закону № 580-VIII спірні правовідносини не врегульовані, у зв`язку з чим підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача) роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що з прийняттям Закону України від 05 лютого 2021 року №1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», стаття 48 «Трудові книжки», частиною 1 якої було визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, викладена в новій редакції.

Розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що включення Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність працівників здійснюється протягом п`яти років з дня набрання чинності цим Законом на підставі відомостей, поданих страхувальником або застрахованою особою у порядку та строки, встановлені Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин. Після завершення цих робіт наявні трудові книжки видаються працівникам особисто під підпис. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення.

Порядок зберігання та ведення трудових книжок поліцейських регламентований розділом IV Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 №377 (у редакції, на момент звільнення позивача зі служби), згідно із яким трудова книжка поліцейського зберігається в особовій справі і повертається йому у разі звільнення зі служби в поліції. Поліцейський має право отримати трудову книжку на строк не більше 30 календарних днів відповідно до поданого рапорту (заяви). Відомості про службу в поліції вносяться до трудової книжки шляхом здійснення записів про прийняття на службу до поліції та звільнення зі служби в поліції з посиланням на дату та номер відповідного наказу органу поліції. Особам, звільненим з поліції, крім трудової книжки, видається військово-обліковий документ, а військова або скорочена військова справа (за наявності) направляється до військового комісаріату за місцем реєстрації. Під час звільнення всі записи про службу й нагороди, внесені в трудову книжку за період служби, засвідчуються керівником підрозділу кадрового забезпечення або його заступниками та скріплюються печаткою.

Отже, субсидіарно у спірних правовідносинах підлягають застосуванню приписи розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 05 лютого 2021 року № 1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», згідно з яким власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику у день звільнення.

Аналогічну норму містить і пункт 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці України, Мінюсту України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), згідно із якою власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023).

Відповідно до статті 7 Закону України від 15.03.2022 №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» протягом дії воєнного стану порядок організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці. Тобто, якщо підприємство, організація, установа знаходиться у районі активних бойових дій, роботодавець самостійно розв`язує питання зберігання кадрових документів і може прийняти рішення про видачу трудових книжок працівникам.

Обґрунтовуючи підстави невидачі позивачеві трудової книжки та військово-облікового документу ГУПН в Чернігівській області посилалось на евакуацію особової справи ОСОБА_1 у зв`язку із військовим вторгненням рф на територію України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження наведеного представником відповідача не було надано жодних належних та допустимих доказів (актів, довідок, тощо).

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Позивачем на адресу ГУ НП в Чернігівській було надіслано заяву-згоду на пересилання трудової книжки поштою за адресою реєстрації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача щодо ненаправлення на поштову адресу позивача його трудової книжки та військового квитка є протиправною.

Щодо доводів апелянта про неповернення позивачем спеціального жетону та посвідчення поліцейського, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Порядку оформлення, обліку, видачі спеціальних жетонів поліцейським, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 грудня 2015 року №1614, у разі неповернення поліцейським спеціального жетона при звільненні зі служби керівники територіальних, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, закладів, установ Національної поліції України, вищих навчальних закладів МВС, де він проходив службу, уживають заходів щодо вилучення спеціального жетона та передачі його до підрозділу кадрового забезпечення. Тобто, неповернення позивачем жетону та посвідчення не може нівелювати обов`язок відповідача видати йому трудову книжку та військовий квиток.

Отже, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.