Справа № 580/4514/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року справа № 580/4514/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представників позивача адвокатів згідно з ордером і довіреністю Чирського Ю.В. та Леонова Ю.М.,

представника відповідача Чущевої А.В.(у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Черкаський шовковий комбінат до Черкаської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

07.06.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Приватного акціонерного товариства Черкаський шовковий комбінат (18028, м.Черкаси, вул.В.Чорновола, буд.170; ) (далі позивач) до Черкаської митниці, яка є відокремленим підрозділом Державної митної служби України (18001, місто Черкаси, вул.Остафія Дашкевича, будинок 76; ) (далі відповідач), про:

визнання протиправним і скасування рішення від 02.02.2023 №UA902060/2023/000001/2 про коригування митної вартості, прийнятого за результатами перевірки митної декларації від 31.01.2023 № UA 902060/2023/600234;

визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2023 № UA 902060/2023/000008.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що відповідач у спірних рішеннях не вказав, які саме документи не подав позивач, у чому полягає неповнота відомостей про митну вартість, які розбіжності в числових значеннях ним виявлені. Стверджує, що вірно визначив митну вартість товару, походженням з Туркменістану, за ціною контракту, придбаного на умовах імпорту з Туреччини, що підтверджує Звіт про незалежну оцінку товару.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження.

30.06.2023 на адресу суду відповідач надав Заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити повністю. Стверджує, що під час консультацій з`ясовано переміщення товару з Туркменістану через Естонію в Туреччину, вартість доставки з огляду на що не може свідчити про обґрунтованість обраної позивачем митної його вартості. Крім того, ціна у виробника значно вища за ціну придбання позивачем у посередника. Для доставки залучені пов`язані особи (керівник Естонської та Турецької компанії). Тому відповідач скоригував митну вартість обравши резервний метод.

10.07.2023 позивач надав відповідь на відзив з проханням позов задовольнити. Стверджує про необґрунтованість посилань відповідача на пов`язаність компаній та достовірність вартості придбання товару в Туреччині.

14 серпня 2023 року ухвалою суд задовольнив клопотання (вх. від 10.07.2023) позивача, здійснив перехід у розгляді справи зі спрощеного в загальне позовне, розпочав підготовче провадження, продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів. Під час підготовчого провадження суд долучив всі подані сторонами докази. 04.09.2023 суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви (вх. від 21.08.2023 № 35118/23) адвоката Чирського Юрія Вікторовича про його участь у відкритому підготовчому засіданні, призначеному на 06.09.2023 о 14:00год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 06.09.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У відкритих судових засіданнях сторони підтримали правові позиції, викладені в письмових заявах по суті, та просили їх задовольнити.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відомостями ЄДРПОУ підтверджено, що позивач створений 29.06.1994 та здійснює види господарської діяльності: основний « 13.20 Ткацьке виробництво», додаткові « 13.30 Оздоблення текстильних виробів», « 14.12 Виробництво робочого одягу», « 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу», « 49.41 Вантажний автомобільний транспорт», « 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду)».

09.11.2022 позивач, як покупець, уклав контракт з Компанією ZUGO KIMYA TEKSTIL INS.ORM.UR.SAN.veTIC.LTD.STI (м.Бурса, Туреччина), як продавцем, щодо придбання пряжі бавовняної сумішевої для ткацького виробництва в асортименті, а також тканини в асортименті, кількість, асортимент та ціни на які вказуються в специфікаціях, як додатків до нього (далі Контракт). Загальна вартість 1000000,00дол.США. Продавець є вантажовідправником відповідно до п.3.2 ст.3 Контракту, а покупець вантажоотримувачем згідно з п.3.3 ст.3 Контракту.

Згідно з додатком №5 Специфікація передбачала продаж позивачу пряжі бавовняної невідбіленої двошарової для ткацького виробництва Nm 34/2 (Ne 20/2) Ring, походження Туркменістан, кількістю 20000кг ціною 3,05 дол.США за 1кг (вартість 61000дол.США) (далі товар) на умовах 100% передоплати та умовою доставки CPT Черкаси.

На вказану партію продавець виписав Інвойс Проформу №ZGK060123 від 06.01.2023 з умовами, що відповідають відомостям вказаної специфікації, та додатково: термін доставки 3-4тижні, термін дії додатку 1 тиждень, загальна вага брутто 20376кг, упаковка 342 мішки. Також на цю партію виписаний Інвойс від 23.01.2023 №ZGK004 з ідентичними умовами та Пакувальний лист до нього.

З метою митного оформлення товару позивач 31.01.2023 подав митну декларацію 23UA34U2. Митна вартість товарів заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): 3,05дол.США за 1кг, загальна кількість 20000кг, загальна вартість 61000дл.США. До неї додав вказані вище документи: Контракт і Специфікацію-додаток від 09.11.2022, інвойс від 23.01.2023, пакувальний лист, CMR 24/01/2023, сертифікат походження №Y0899659 від 23.01.2023, платіжне доручення №129 від 09.01.2023, транзитну декларацію Т1 №23TR9529 від 23.01.2023.

Під час митних консультацій додатково надав МД Туркменістану №GO7222/070123/0000090 від 07.01.2023, інвойс №S001 від 16.01.2023 від імені «NOSA ESTONIA OU» на адресу «ZUGO KIMYA TEKSTIL INS.ORM.UR.SAN.veTIC.LTD», роздруківки інформації Туркменської товаро-сировинної біржи, графік котирування індексів бавовни, в яких зазначене падіння вартості бавовни; МД №UA902060/2022/601378 від 22.08.2022, згідно з якою позивач купував товар 100% пряжа бавовняна кардна подвійна Ne32/2 ціною 4,09дол.США на умовах FCA м.Хелм Польща.

02.02.2023 відповідач надіслав о 16год. 36хв. електронне повідомлення, в якому посилаючись на відомості граф 22, 38, 47 МД зауважив, що вартість цієї партії товару безпосередньо у виробника вища 5,96дол.США, а рух транзитом до Туреччини з Туркменістану через Естонію та Сейшельські острови, свідчить, що Туреччина не є, як зазначив декларант, країною відправлення, а є саме транзитною. Отже, вказана митна вартість не містить всіх обов`язкових складових (витрат на транспортування відповідної партії). Крім того для поставки залучені пов`язані особи турецька та естонська компанії . Тому просив надати додаткові документи для усунення обставин, визначених у ч.3 ст.53 МК України та ч.ч.1-2 ст.58 МК України.

Того ж дня о 17год.38хв. відповідач повідомив про коригування митної вартості, оскільки декларант о 17год. 33хв. повідомив про відсутність інших документів. На цій підставі, посилаючись на норми ст.ст.55, 57, 58, 60-64, 255 МК України пояснив, що застосування основного методу не підтверджено, відсутність у митниці відомостей про митну вартість ідентичних та подібних товарів щодо оцінюваних товарів, які би подавалися на експорт в Україну в максимально наближений час до часу ввезення партії для позивача, а методи додавання-віднімання не можуть застосовуватися, оскільки у митного органу відсутня інформація про ціну товарів. Тому застосовує резервний на підставі документально підтвердженої інформації про таку вартість з подібними характеристиками, який продавався на експорт в Україну у максимально наближений час до ввезення і становить 6,47дол.США/кг. Деталізація цієї вартості (який чином обчислена) відповідачем не зазначена.

02.02.2023 відповідач прийняв спірні рішення: №UA902060/2023/000001/2 про коригування митної вартості, прийнятого за результатами перевірки вказаної вище МД, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 902060/2023/000008.

У Картці відмови в прийнятті МД повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів із-за неповних відомостей про митну вартість товару №1, що є порушенням ч.2 ст.52 та ч.21 ст.58 МК України, а у поданих декларантом документах відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У рішенні про коригування вказано про врахування встановленого факту пов`язаності продавця та покупця за інвойсом від 16.01.2023 в розумінні ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року. Додатково зауважено, що зовнішньоекономічна операція з купівлі-продажу партії оцінюваних товарів відбувалась із використанням декількох компаній посередників продавців та покупців, а саме 1) Ak Yupek Cotton Plant (Туркменістан) - виробник, продавець - «Ajayyp bina» (Туркменістан) - покупець, 2) «Ajayyp bina» (Туркменістан) - продавець - Platemo Group LTD (Сейшельські острови) - покупець; 3) Platemo Group LTD (Сейшельські острови) - продавець - «NOSA ESTONIA OU» (Естонія)- покупець; 4) «NOSA ESTONIA OU» (Естонія) - продавець - «ZUGO KIMYA TEKSTIL INS. ORM. UR. SAN. ve TIC. LTD.» (Туреччина) - покупець; ZUGO KIMYA TEKSTIL INS. ORM. UR. SAN.TIC. LTD.» (Туреччина) продавець - ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» (Україна) - покупець. Митницею встановлено, що компанії «NOSA ESTONIA OU» (Естонія) та «ZUGOKIMYA TEKSTIL INS. ORM. UR. SAN. ve TIC. LTD.» (Туреччина), які в ланцюзі здійснення даної зовнішньоекономічної операції є покупцем та продавцем за інвойсом від 16.01.2023 №NS001, є взаємопов`язаними юридичними особами в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року. Враховуючи

відомості митної декларації Туркменістану від 07.01.2023 G07222/070123/0000090 щодо вартості

оцінюваного товару у 5,96 дол.США/кг на умовах поставки FCA ТМ Anew s. (Туркменістан), відомості invoice від 16.01.2023 № NS001 щодо вартості оцінюваного товару у 2,75 дол.США/кг на умовах поставки FCA Istanbul TR (Туреччина), а також встановлення наявності відносин взаємопов`язаності продавця та покупця за інвойсом від 16.01.2023 №NS20230000Ы0001 в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, у митниці наявні обґрунтовані підстави вважати, що такі відносини взаємопов`язаності значною мірою вплинули на вартість партії оцінюваного товару, та відповідно на визначену та заявлену декларантом за основним методом митну вартість партії оцінюваного товару. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під «дійсною вартістю» варто розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством країни-імпортера, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайній торгівлі за умов повної конкуренції. Зважаючи на вищевикладене, зовнішньоекономічна операція щодо партії оцінюваного товару є економічно недоцільною та суперечить статті VIІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. У зв`язку зі вказаним на підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається: 1) Ak Yupek Cotton Plant (Туркменістан), виробник, продавець - «Ajayyp bina» (Туркменістан), покупець; 2) «Ajayyp bina» (Туркменістан), продавець - Platemo Group LTD (Сейшельські острови), покупець; 3) Platemo Group LTD (Сейшельські острови), продавець - «NOSA ESTONIA OU» (Естонія), покупець; 4) «NOSA ESTONIA OU» (Естонія), продавець - «ZUGO KIMYA TEKSTIL INS. ORM. UR. SAN. ve TIC. LTD.» (Туреччина), покупець; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом): 1) AkYupek Cotton Plant (Туркменістан), виробник, продавець - «Ajayyp bina» (Туркменістан), покупець; 2) «Ajayyp bina» (Туркменістан), продавець - Platemo Group LTD (Сейшельські острови), покупець; 3) Platemo Group LTD (Сейшельські острови), продавець - «NOSA ESTONIA OU» (Естонія), покупець; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Ураховуючи, що в ланцюзі здійснення зовнішньоекономічної операції є взаємопов`язані покупці та продавці в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року та такі відносини взаємопов`язаності вплинули значною мірою на вартість партії оцінюваних товарів на підставі ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України декларант може надати: виписку з бухгалтерських і банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів /або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію в країні експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) виробника.

У зв`язку з незгодою товар випущений у вільний обіг за МД від 03.02.2023 №UA902060/2023/600279 за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою ним та митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Листом від 17.02.2023 №79 позивач надав відповідачу для підтвердження митної вартості додаткові документи:

копію протоколу засідання від 15.03.2022 №10 та копію наказу від 16.03.2022 №88;

копію звіту про незалежну оцінку товару від 10.02.2023 №015 з додатками;

копію зовнішньо-економічного договору від 09.11.2022 №ZGK091122 з додатком №5;

копію проформи-інвойса від 06.01.2023 № ZGK060123;

копію платіжного доручення від 09.01.2023 №129;

копію інвойса від 23.01.2023 № ZGK004;

копію пакувального листа від 23.01.2023 б/н;

копію CMR від 24.01.2023 б/н;

копію сертифіката про походження від 23.01.2023 №Y0899659;

копію свого листа від 31.01.2023 №52;

копію витягу з Єдиного державного реєстру Туркменістану щодо компанії Ak Yupek;

копію транзитної МД Туреччини №23 TR9529;

копію сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 18.03.2021 №210/21;

копію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 19.06.2004 №1167;

копію свідоцтва про включення інформації про оцінювача до державного реєстру від 16.10.2023 №11097;

копію сертифіката КП «Інформаційно-консультаційного центру» УТО від 04.11.2000 №2000;

копію посвідчення про підвищення кваліфікації від 24.02.2022 №МФ №12578-ПК.

Опрацювавши їх відповідач у листі від 21.02.2023 №7.27-1/15-02/13/640 зазначив, що декларант не усунув причин, що стали підставою для неприйняття основного методу визначення митної вартості товару та її коригування. Детального пояснення відповідач не вказав. На звернення позивача листом від 04.04.2023 №207 відповідач направив лист від 10.04.2023, в якому вказав про рух консультації та повторно не деталізував зміст виявлених сумнівів в правильності обраного позивачем методу визначення митної вартості та причин не врахування змісту отриманих додатково документів.

Вказані рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку з письмовим поясненням застосованого основного методу визначення митної вартості, до якого надав:

складений на його замовлення Звіт №015 про незалежну оцінку вказаного товару, проведеного 08.02.2023 експертами ТОВ ЮК Правозахист Україна, що станом на дату оцінки ринкова вартість об`єкта оцінки з високим ступенем відповідності поточної кон`юнктури ринку та з ПДВ 0% склала 305дол. США. Тобто, висновок підтвердив вартість товару, що відповідає заявленій позивачем митній вартості;

копію висновку ДП «ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР МОНІТОРИНГ ЗОВНІШНІХ ТОВАРНИХ РИНКІВ» від 17.03.2023 №43/125, в якому також підтверджено митну вартість, зазначену позивачем;

МД з інвойсами, рахунками-фактурами щодо подібного товару, який імпортував у лютому 2023 року в іншого виробника;

копію наказу та протоколу від 15.03.2022 №10.

Вказані документи відповідачем не враховані, про що відповідач повідомив листом від 20.04.2023. Скарга рішенням від 21.05.2023 залишена без задоволення.

Тому позивач звернувся з цим позовом у суд.

Оцінюючи спірні правовідносини суд врахував вимогу ст.19 Конституції України, відповідно до якої орган державної влади, його службова або посадова особа зобов`язана діяти в межах, спосіб та порядку, що визначені законом.

Частиною 8 ст.264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України) визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок).

Орган доходів і зборів згідно з ч.9 ст.264 МК України не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.10 вказаної статті МК України відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Відповідно до ч.11 ст.264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Зважаючи, що спірні правовідносини та рішення пов`язані зі спором про митну вартість товару суд урахував.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Якщо вони, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У ч.3 ст.54 МК України вказано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган згідно з ч.6 вказаної статті може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість відповідно до ч.7 ст.54 МК України вважається визнаною автоматично.

Тобто, відповідач має обов`язок довести неповноту та/або недостовірність заявленої декларантом митної вартості. Це досягається аргументами з посиланням на докази. Тобто, будь-які його сумніви в правильності дій декларанта мають бути обґрунтовано доведені.

Порядок коригування митної вартості товарів визначений у ст.55 МК України.

Зокрема, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Норми підп.2.2 розділу ІІ Порядку приписують, що після прийняття МД для митного оформлення у разі подання МД на паперовому носії необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, визначається посадовою особою ПМО під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5 - 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку.

Інформація про необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу IV інформаційного аркуша, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку (далі - Інформаційний аркуш), із зазначенням коду документа, посади, прізвища, ініціалів, дати та часу встановлення вимоги, та засвідчується особистим підписом посадової особи.

Інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу IV Інформаційного аркуша.

Декларант після отримання повідомлення про вимогу надання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій надає документи безпосередньо до підрозділу митних компетенцій іншої митниці або до митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Зазначеного обов`язку позивач дотримався в межах, які вважав можливими.

Відповідно до п.8.1 розділу VIІI Порядку у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У ній згідно з п.8.2 Порядку зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Для оцінки доводів сторін щодо визначеної митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд урахував, що методи її визначення вказані у ст.57 МК України:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У спірних обставинах позивач застосував основний метод. Відповідач не погодився, вважаючи, що мав бути застосований другорядний резервний з огляду на те, що для прибуття в Туреччину товар попередньо придбаний у виробника в Туркменістані та рухався згідно з МД у т.ч. через Естонію. Фінансова участь позивача в таких обставинах не підтверджується документально, адже режим саме транзиту, як стверджує відповідач, не вказаний ані в Контракті, ані в митних деклараціях, у т.ч. щодо руху такої кількості партії товару. Крім того відсутні докази порушення митного оформлення цього товару в країнах, які відповідач вважає транзитними. Відповідно, посилання відповідача на розбіжності в отриманих від позивача документах, є загальним сумнівом (припущенням).

Згідно з ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Зазначена процедура сторонами використана в спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.5 ст.57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно зі ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.54 МК України здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Тобто, маючи сумніви в достовірності отриманої інформації відповідач мав обов`язок з`ясувати та перевірити її у передбачений законом спосіб. Натомість відповідач не звертався до уповноважених митних органів Туреччини та Естонії запитами для перевірки достовірності задекларованої митної вартості, обмежившись виключно аналізом документів, які надані позивачем під час консультацій.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як зазначив у постанові від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18 (провадження № К/9901/19899/19) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88337245) Верховний Суд, неподання документів, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, може призвести до відмови в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли орган доходів і зборів матиме обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625 (провадження № К/9901/31148/19) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/89138703) акцентовано, що саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви в достовірності цих відомостей.

Крім того, згідно з висновком вказаного Суду в постанові від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19 (провадження № К/9901/34107/19) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90674216) розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості. Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, передбачених статтею 53 МК України. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються.

Також Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18, від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 в справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 зауважує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Отже, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У поданих під час митного пропуску товарів документах позивача не було встановлено розбіжностей, які би мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, та наявні відомості, що підтверджували виключно вказану позивачем договірну ціну. Зазначене підтверджується тим, що Контракт, для виконання якого імпортовано товар, двосторонній та не передбачав жодних посередницьких послуг, та/або включення вартості доставки товару від виробника до кінцевого покупця (позивача), та/або переміщення саме тим маршрутом, про який стверджує відповідач. Натомість сумніви відповідач обґрунтовує виключно з`ясуванням з поданих позивачем під час консультацій документів про більшу вартість реалізованого виробником товару іншій компанії та подальший рух партії через інші, аніж Туреччина країни, хоча таких вимог Контракт та МД позивача не передбачали та відсутні належні та достовірні докази їх підробки. Крім того, у поданих позивачем відповідачу відомостях про котирування індексів цін на бавовну Туркменістану на біржі вбачалося зниження ціни.

Договірні умови, МД та решта поданих позивачем відповідачу документів не містила відомостей про включення в ціну товару, придбаного в турецькій компанії, вартості доставки через інші країни, як і не передбачала умов такого руху та участі в будь-якому статусі компаній з інших країн. Відповідно, цілком логічним стало неподання позивачем документів, які запросив відповідач під час митних консультацій, щодо контрактів, специфікацій тощо компаній з інших країн, в яких позивач себе не визнає учасником, а відповідач не підтверджує об`єктивно жодним доказом, окрім припущень. Як наслідок, не доведено підстав для застосування п.1 ч.11 ст.264 МК України, так як МД позивача має заповнені всі графи, що відповідали умовам Контракту та доданих товаросупровідних для відповідної партії товару.

Умови застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, врегульовані в ст.58 МК України.

Зокрема, він застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Відповідно до ч.12 ст.58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Зазначені норми вказують на те, що обставини пов`язаності мають стосуватися саме контрагентів Контракту, що в спірних обставинах не доведено.

Згідно з ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У цьому контексті суд урахував, що посилання відповідача не стосуються пов`язаності саме контрагентів по Контракту.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган згідно з чч.13-14 ст.58 МК України повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідач частково дотримався вказаної норми, зазначивши в електронних повідомленнях позивачу відомості про сумніви в достовірності митної вартості товару із-за вищої його вартості у виробника та подальшого руху через країни до Туреччини. Проте з`ясувати об`єктивність і підтвердити їх міг самостійно, реалізувавши вказане вище в п.5 ч.5 ст.54 МК України право звернутися до митних органів відповідних країн для надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Доказів поважних причин не застосовувати таке повноваження відповідач суду не надав.

Частиною 12 ст.58 МК України визначено, що той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до ч.ч.13, 14 ст.58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Законом України від 10.04.2008 №250-VI Про ратифікацію Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі Україна приєдналась до Світової організації торгівлі в рамках якої діє Генеральна угода з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ).

Доведення впливу взаємопов`язаності покупця та продавця на формування ціни товару має відбуватись з врахуванням положень міжнародного договору - Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, згідно з якою саме митний орган має здійснювати дії для перевірки відсутності впливу та надавати декларанту право відповіді, в іншому випадку, митна вартість має бути прийнята за заявленим методом.

Відповідач не вказав у спірних рішеннях та не надав жодного доказу наявності взаємопов`язаності контрагентів, належного письмового обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару відповідно до ч.13 ст.58 МК України. Отже, не довів, що такі відносини вплинули на вартість товару.

Декларант відповідно до ч.15 ст.58 МК України має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Згідно з ч.16 ст.58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються відповідно до ч.17 ст.58 МК України пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У ч.4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі - Угода) вказано, що для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо:

a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;

b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;

c) вони є роботодавцем і працівником;

d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;

f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;

g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;

h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

Згідно з ч.5 вказаної статті Угоди особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4.

Вказуючи на пов`язаність юридичних осіб продавця для позивача компанії з Туркменістану та з Естонії за додатково поясненою в суді ознакою однією посадовою особою - ОСОБА_1 , відповідач безпідставно не урахував, що згідно з наданими ним з офіційного сайту Естонії реєстраційними відомостями в естонську компанію його прийнято 06.02.2023, тобто, вже після укладення Контракту та подачі позивачем МД (31.01.2023), що якої виникли спірні правовідносини. Крім того будь-яких пов`язаних з позивачем осіб не встановлено, а зміст значного впливу на вартість придбаного позивачем товару не деталізований у жодному повідомленні та рішеннях відповідача.

Обґрунтованість застосування відповідачем спірним рішенням резервного методу митної вартості товару не підтверджена, оскільки визначення ціни відбулося згідно з МД, в описі товару якої йде мова про товар, що не є подібним. Зокрема, імпортувалася спеціальна нитка для чайних фільтр-пакетів для кріплення ярлика, що, як зазначено в відповідній графі МД №22UA89U5, використовується виключно у виробництві чаю. Хоча позивач, як виробник тканин, придбав у спірних правовідносинах бавовняну пряжу саме для ткацького виробництва та згідно з відомостями ЕДРПОУ не здійснює господарської діяльності , яка би була пов`язана з виробництвом (пакетуванням) чаю.

У вказаній вище статті 15 Угоди пункт «b» встановлює, що "подібні товари" означає товари, які хоча й не однакові в усіх відношеннях, мають подібні характеристики та подібні складові матеріали, що дозволяють їм виконувати однакові функції та бути взаємозамінними в комерційному плані. Якість товарів, їхня репутація та існування товарного знаку включаються до факторів, які підлягають розгляду під час визначення того, чи є товари подібними. Тобто, ознака функції товару є принциповою.

Крім того, згідно з п. «d» статті 15 Угоди товари не повинні вважатися "ідентичними товарами" або "подібними товарами", якщо вони не вироблені в тій самій країні, що й товари, які оцінюються, а відповідно до п. «e» - товари, вироблені іншою особою, беруться до уваги лише тоді, коли не існує, залежно від обставин, ідентичних або подібних товарів, вироблених тією само особою, що й товари, які оцінюються.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Тобто, умовою обрання вказаного другорядного порядку визначення митної вартості є неможливість обрання за договірною ціною. Зважаючи, що в колонці 42 МД вказана вартість - відповідає умовам Контракту та інвойсів, пакувального листа, копії яких були надані в процесі митних формальностей, твердження відповідача про сумніви не є достатньо переконливими.

Відповідно до ч.4 ст.59 МК України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.59 МК України у разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

Відповідно до ч.7 ст.59 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Надані відповідачу позивачем додатково МД щодо придбання подібного товару вищої якості в європейській країні доводять нижчу ціну товару, аніж яку встановлено відповідачем застосуванням резервного методу.

Для об`єктивного вирішення спору суд, виконуючи ст.242 КАС України, застосував висновки аналізу вказаних вище норми права Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 803/2011/17 (провадження № К/9901/52883/18) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75644927) зауважив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основної вартості згідно з положеннями статей 59, 60 Митного кодексу України. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У постанові від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17 (провадження № К/9901/38569/18) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/83105204) вказав, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (платіжних або інших бухгалтерських) за відсутності належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.

У постановах Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 140/804/19 (провадження № К/9901/33328/19) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/88959816) та від 10 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.004752 (провадження № К/9901/10914/20) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/89757404) акцентовано, що митне законодавство передбачає систему другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів основний або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів має бути обґрунтованим. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена застосуванням попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно зі вказаним у постанові від 19 червня 2020 року у справі № 1.380.2019.002044 (провадження № К/9901/31560/19, № К/9901/34055/19) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/89928599) висновком ситний орган вправі застосувати резервний метод 2ґ, якщо на пропозицію митниці позивач додаткових документів не надав, а надані документи не давали можливості для застосування першого методу, відповідно до приписів Митного кодексу України була проведена процедура консультацій, під час якої встановлена неможливість застосування другорядних 2а, 2б, 2в, 2г методів визначення митної вартості з наведенням належного обґрунтування неможливості їх застосування.

Надані в процесі консультацій документи були достатніми для підтвердження митної вартості товару за основним методом, а сумніви у правильності визначення митної вартості товару відповідно до згаданої вище МД - за ціною договору спростовані.

Наявність сумніву митного органу щодо правильності визначення митної вартості товару не надає права змінювати послідовність порядку обрання відповідного методу. Тобто, безумовно змінювати на другорядний замість основного.

Відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування обставин, що надані до МД та під час консультацій документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію. Також не вказав і не довів доказами, яку саме складову митної вартості, понесену позивачем, не було включено. Твердження про те, що вартість товару у виробника, згідно з МД від нього вища - не є достатнім вважати про заниження митної вартості, оскільки Контракт не передбачав його участі в процесі імпорту ані в якості контрагента, ані як вимоги до походження та якості товару, ані вимог щодо руху товару через Естонію. Обставини зниження ринкової ціни товару у посередника, порівняно з виробником, не досліджені та не доведено сплату іншої вартості позивачем.

Оскільки доводи відповідача про безпідставність обрання декларантом першого методу визначення митної вартості товару, обґрунтованість його сумнівів та припущень не підтверджені сукупністю належних і допустимих доказів, обрання ним резервного методу щодо товарів, митне оформлення яких здійснене за вищою їх ціною та митною вартістю, з огляду у т.ч. на відсутність у листуваннях та спірних рішеннях деталізації змісту складових обраної відповідачем вартості товару, не є правомірним. Не доведене дотримання відповідачем вимог закону щодо послідовності визначення методу визначення митної вартості товарів.

Тому суд дійшов висновку, що спірні рішення протиправні та підлягають скасуванню, а позовні вимоги обґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вимоги ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн, що підтверджуються платіжною інструкцією від 05.06.2023 №11570, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-80, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Черкаський шовковий комбінат задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (18001, місто Черкаси, вул. Дашковича Остафія, будинок 76; ) від 02.02.2023 №UA902060/2023/000001/2 про коригування митної вартості, прийнятого за результатами перевірки митної декларації від 31.01.2023 № UA 902060/2023/600234, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2023 № UA 902060/2023/000008.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (18007, місто Черкаси, вул.Дашковича Остафія, будинок 76; ) на користь Приватного акціонерного товариства Черкаський шовковий комбінат (18028, м.Черкаси, вул.В.Чорновола, буд.170; ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення складене та підписане у повному обсязі 29.09.2023.