Справа № 440/8594/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8594/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, а також стажу, необхідного для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: період його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, який становить 2 роки 1 місяць 25 днів, а також стаж, необхідний для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 2 місяці 8 днів, з 29.04.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року проходив строкову військову службу в Радянській армії, що підтверджується відомостями із трудової книжки № НОМЕР_1 , а також військового квитка офіцера запасу. Записами трудової книжки також підтверджується, що в період з 28.10.1988 року по 27.02. 1989 року позивач працював на посаді юрисконсульта юридичного бюро Полтавського автоагрегатного заводу, з 27.02.1989 року по 19.03.1990 року - на посаді старшого юрисконсульта у Полтавському обласному оптово - роздрібному об`єднанні «Укрторгбудматеріал», з 02.04.1990 року по 15.04.1990 року - спеціаліста 1-ї категорії державного арбітражу Полтавської області. Рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від 16.04.1991 року № 102 ОСОБА_1 призначений арбітром державного арбітражу Полтавської області. Постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 року № 2486-ХІІ призначений арбітром арбітражного суду Полтавської області. 29.01.1993 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про перейменування посади арбітра на посаду судді. Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 № 437/0/15-23 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Господарського суду Полтавської області у зв`язку із поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Господарського суду Полтавської області від 28.04.2023 № 3- ос/с позивача відраховано із штату Господарського суду Полтавської області. Так, Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01.05.2023 № 07- 27/2762023, який видано Господарським судом Полтавської області, зазначено місця роботи та займані посади позивача, з відповідним розрахунком тривалості того трудового стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Позивач стверджує, що сукупний стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахований зазначеною довідкою, становить 37 років 2 місяці 8 днів.

Ухвалою суду від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/8594/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.07.2023 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позов в якому вказано, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» з 29.04.2023 згідно поданої ним заяви 04.05.2023. Довічне грошове утримання судді у відставці обчислено в розмірі 74% від суми заробітної плати на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 28.04.2023 №09-10/264/2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначено, що управління не може погодитися з вимогою щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової служби, а також стажу, необхідного для заняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки, оскільки статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Зазначено, що період проходження строкової військової служби до вказаного переліку посад не належить. Також зазначено, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді період зайняття посади слідчого і прокурора.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 29.04.2023 згідно поданої ним заяви 04.05.2023.

Довічне грошове утримання судді у відставці обчислено в розмірі 74% від суми заробітної плати на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 28.04.2023 №09-10/264/2023 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 21.04.1980 року по 15.06.1982 року проходив строкову військову службу в Радянській армії, що підтверджується відомостями із трудової книжки № НОМЕР_1 , а також військовим квитком офіцера запасу.

Разом з тим, відповідач вказує, що управління не може погодитися з вимогою щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової служби, оскільки статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Зазначено, що період проходження строкової військової служби до вказаного переліку посад не належить.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, а також стажу, необхідного для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 22.10.2020 у справі №420/1234/19.

Суд зауважує, що Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 21.04.1980 по 15.06.1982 позивачу проходив строкову військову службу, з 01.09.1982 по 25.04.1987 навчався у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської області ради народних депутатів від 16.04.1991 №102 призначений державним арбітром державного арбітражу Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 №2486-ХІІ призначений арбітром арбітражного суду Полтавської області.

29.01.1993 до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про перейменування посади арбітра на посаду судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 № 437/0-15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Суд зазначає, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить понад 20 років (при достатніх 10), суд дійшов висновку, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується період проходження строкової військової служби з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, який становить 2 роки 1 місяць 25 днів.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.11.2019 у справі №342/119/17, від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а, від 14.05.2021 у справі № 592/3354/17, Другого апеляційного адміністративного суду у постанові від 05.07.2021 року по справі №520/506/21 .

Також суд зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19.

Також при вирішенні справи суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18, судом зазначено, що ч.2 ст. 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Згідно з ч. 3 ст. 127 Конституції України (у редакції, яка була чинною на час призначення на посаду судді) на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів України громадянин України, який, серед іншого, має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Суд зазначає, що у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що позивач на час зайняття посади судді вперше мав стаж роботи у галузі права не менше 3 років, а отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач має право на зарахування до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше.

Таким чином, дії відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: період його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, який становить 2 роки 1 місяць 25 днів, а також стаж, необхідний для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки, є неправомірним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, а також стажу, необхідного для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: період його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, який становить 2 роки 1 місяць 25 днів, а також стаж, необхідний для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки.

Також слід задовольнити вимоги в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 2 місяці 8 днів, з 29.04.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Розподіл судового збору здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, а також стажу, необхідного для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання: період його служби в Радянській Армії з 21.04.1980 року по 15.06.1982 року, який становить 2 роки 1 місяць 25 днів, а також стаж, необхідний для зайняття посади судді на момент призначення на посаду судді вперше, який становить 3 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 2 місяці 8 днів, з 29.04.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова