Справа № 380/7203/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/7203/23 пров. № А/857/10012/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року (головуючий суддя Грень Н.М., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив- визнати протиправними дії щодо відмови перерахунку пенсії виходячи із 64% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію виходячи із 64% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 19 листопада 2022 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років позивача як військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесений до категорії 2, при її перерахунку відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі постанов № 704 і 1030 на 5 % відповідних сум грошового забезпечення, з якого обчислена його пенсія за статтею 13 цього Закону.

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom), заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

У пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Предметом спору в цій справі є, зокрема, правомірність зменшення ГУ ПФУ в області розміру пенсії за вислугу років позивача як військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесений до категорії 1, при її перерахунку відповідно до статті 63 Закону № 2262- XII на підставі постанов № 704 і 103 на 5 % відповідних сум грошового забезпечення, з якого була обчислена при призначенні його пенсія згідно зі статтею 13 цього Закону. Відповідно до пунктів «а» та «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З набуттям чинності Законом № 3591-IV нова редакція пункту «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала указаної 5-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Як убачається з наведених у пунктах 43-48 цієї постанови норм, складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Пенсія була призначена позивачу відповідно до пунктів «а», «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 91 % від грошового забезпечення, у тому числі 5 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2.

На час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону № 3591-IV, яка не передбачала вказаної 5-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Проте, апелянт вважає застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно правових актів у часі.

Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов № 103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19).

З огляду на зазначене, вважає дії відповідача щодо відмови у перерахуванні і виплаті пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з 64 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум протиправними

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 23.01.1997 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до статті 13 Закону - 2262 (в редакції чинній на дату призначення пенсії) у розмірі 64 % сум грошового забезпечення.

Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захист, військовослужбовців» внесено зміни до пункту «в» статті 13 Закону, якими не передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії.

ОСОБА_1 з 01.01.2008 проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України ви 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» розмір пенсії обчислений за нормами Закону - 2262 в редакції чинній на момент проведення перерахунку пенсії, тобто розмір пенсії обчислений відповідно до частини 2 статті 13 Закону - 2262, у розмірі 59 % відповідних сум грошового забезпечення.

19.11.2022 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області з проханням здійснити перерахунок пенсії з врахуванням розміру 64 % відповідної суми грошового забезпечення.

Листом від 19.12.2022 № 18519-18574/Є-52/8-1300/22 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» було внесено зміни до пункту «в» статті 13 Закону 2262-ХІІ, якими не передбачено грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії в розмірі 5% сум грошового забезпечення. З врахуванням викладеного, позивачу з 01.01.2008 було проведено перерахунок пенсії, та її розмір склав 59% відповідних сум грошового забезпечення.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Відповідно держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 цього Закону №2262-ХІІ, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як з`ясовано судом першої інстанції, позивачу призначена пенсія з 23.01.1997 відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 64% грошового забезпечення.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції чинній на момент призначення пенсії зазначено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10%, а віднесеним до категорій 2,3 - на 5% відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до Закону 2262-ХІІ та пункт «в» статті 13 викладено у наступній редакції: «особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (1763-15) (пункт «в`статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».

З 01.01.2008 року на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу» від 07.11.2007 року № 1294 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було здійснено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого на 01 січня 2008 року для відповідних категорій осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має вислугу років 23 роки 10 місяців 04 дні та має статус потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Отже, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №2262-ХІІ. Водночас пунктом «в» статті 13 вище вказаного закону в редакції, чинній на момент призначення пенсії було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 % відповідного грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії.

Суд першої інстанції правильно вважав, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року, орган Пенсійного фонду діяв в межах норм Закону №2262-ХІІ зі змінами від 04 квітня 2006 року, який не передбачав збільшення розміру пенсії на 5 %.

Водночас пунктом «в» статті 13 вище вказаного закону в редакції, чинній на момент призначення пенсії було передбачено збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 % відповідного грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії.

Судом першої інстанції у даній спірній ситуації враховано, що правила обчислення основного розміру пенсії, особам, які брали участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії, змінено законодавцем Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Вказаний закон неконституційним не визнано.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції прийняття та, відповідно, реалізація Закону № 3591-IV не свідчить про звуження прав учасників ліквідації Чорнобильської катастрофи, оскільки, вказаним особам передбачено виплату надбавки до пенсії у зв`язку із наявністю вказано статусу.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року по справі №380/7203/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін