Справа № 420/17962/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/17962/21

Головуючий в І інстанції: Вовченко О.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.12.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Домусчі С.Д.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 2447259,03 грн., в тому числі: по податку на доходи фізичних осіб на суму 2257987,42 грн.; по військовому збору на суму 188165,61 грн.; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, на суму 510 грн.; по адміністративним штрафам та іншим санкціям на суму 510 грн.; по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 86 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість:

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500), на суму 2257987,42 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11010500;

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11011000), на суму 188165,61 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11011000, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11011000;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у виді заробітної плати (11010100), на суму 510 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010100, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11010100;

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУДФС - Райадміністрацією) (21081103), на суму 510 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 21081103, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/21081103;

- по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів (21080900) на суму 86 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 21080900, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/21080900.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, а у випадку, якщо суд не погодиться із доводами апеляційної скарги щодо ухвалення судом першої інстанції помилкового рішення, застосувати строки давності, визначені ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень та строки стягнення податкового боргу, визначені ст. 102 Податкового кодексу України, який є строком існування відповідного податкового зобов`язання, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року поновлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 14 лютого 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.03.2023 року на 12 год. 30 хв.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року клопотання сторін про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 420/6941/19 задоволено, зупинено провадження у справі № 420/17962/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/6941/19, зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення провадження у справі № 420/17962/21 задоволено, поновлено провадження у справі № 420/17962/21, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.09.2023 року о 12 год. 00 хв.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , перебуває за основним місцем обліку в ГУДПС в Одеській області за вказаною адресою.

В період з 12.08.2019 року по 02.09.2019 року ГУДФС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт № 13/15-32-13-04/ від 09.09.2019 року та винесені податкові повідомлення рішення від 30.10.2019 року:

- № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за адміністративними штрафними та іншими санкціями на суму 510 грн.;

- № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 86 грн.;

- № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 2257987,42 грн., в тому числі, за податковим зобов`язанням - 1806389,93 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 451597,49 грн.;

- № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, на суму 510 грн.;

- № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 188165,61 грн., в тому числі, за податковим зобов`язанням - 150532,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 37633,12 грн.

18.11.2019 року засобами поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду позов до ГУДФС в Одеській області, в якому позивач просив, зокрема, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.10.2019 року №№ , , , , .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі № 420/6941/19, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року, у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

У зв`язку з несплатою податкового боргу, ГУДПС в Одеській області виставлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу № 0-1502 про сплату податкового боргу станом на 01.07.2021 року на загальну суму 2447259,03 грн., яку було направлено відповідачу рекомендованим листом за адресою: 68600, м. Ізмаїл, вул. Мельникова, буд. 24, отримана відповідачем 29.07.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не сплачено податковий борг, 28.09.2021 року ГУДПС в Одеській області звернулось до суду з даним позовом про стягнення податкового боргу з відповідача на загальну суму 2447259,03 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача узгодженого податкового боргу у розмірі 2447259,03 грн., станом на день розгляду справи відповідачем не подано жодних заперечень щодо суми податкового боргу, як і не надано доказів його погашення чи скасування податкових повідомлень-рішень, а відтак позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є такими, що підлягають задоволенню.

В ході апеляційного розгляду даної справи колегією суддів встановлено, що після прийняття рішення суду першої інстанції, постановою Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 420/6941/19 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року скасовано, справу № 420/6941/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 жовтня 2019 року №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 420/6941/19 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 420/6941/19 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року скасовано, справу № 420/6941/19 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 420/6941/19 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року відмовлено повністю.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, з урахуванням встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України, чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

За правилами п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У відповідності до п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

За правилами п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В свою чергу, згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктами 42.2, 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

При цьому, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, податковий борг у сумі 2447259,03 грн., який просить стягнути позивач у даній справі, виник у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 грошових зобов`язань, які нараховані податковими повідомленнями-рішеннями від 30.10.2019 року №№ , , , , .

При цьому, 18.11.2019 року засобами поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду позов до ГУДФС в Одеській області, в якому позивач просив, зокрема, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.10.2019 року №№ , , , , .

Однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі № 420/6941/19, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року, у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що станом на момент звернення податкового органу з даним позовом (28.09.2021 року) та станом на момент розгляду справи судом першої інстанції (23.12.2021 року) грошові зобов`язання, які просив стягнути податковий орган у даній справі з ФОП ОСОБА_1 , є узгодженими в судовому порядку та набули статусу податкового боргу.

Також, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що податковим органом дотримано процедуру щодо стягнення податкового боргу, а саме у зв`язку з несплатою податкового боргу у строки, визначені п. 57.3 ст. 57 ПК України, ГУДПС в Одеській області виставлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимоги № 0-1502 про сплату податкового боргу станом на 01.07.2021 року на загальну суму 2447259,03 грн., яку було направлено відповідачу рекомендованим листом за адресою: 68600, м. Ізмаїл, вул. Мельникова, буд. 24, та отримано відповідачем 29.07.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач податковий борг не сплатив, податковий орган, у строки, визначені п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, звернувся до суду з даним позовом про стягнення податкового боргу, що також свідчить про дотримання контролюючим органом процедури стягнення податкового боргу.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позов про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 2447259,03 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не досліджено питання складу податкового боргу є безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що податковий борг у сумі 2447259,03 грн., який просить стягнути позивач у даній справі, виник у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 грошових зобов`язань, які нараховані податковими повідомленнями-рішеннями від 30.10.2019 року №№ , , , , по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 2257987,42 грн., по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 188165,61 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у виді заробітної плати, на суму 510 грн., по адміністративним штрафам та іншим санкціям на суму 510 грн., по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 86 грн.

Що стосується посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не досліджено питання щодо узгодженості грошових зобов`язань, нарахованих вказаними ППР, колегія суддів вважає вказані посилання апелянта необґрунтованими з огляду на те, що судом першої інстанції встановлено, що станом на момент звернення податкового органу з даним позовом (28.09.2021 року) та станом на момент розгляду справи судом першої інстанції (23.12.2021 року) грошові зобов`язання, нараховані податковими повідомленнями-рішеннями від 30.10.2019 року №№ , , , , та які просив стягнути податковий орган у даній справі з ФОП ОСОБА_1 , є узгодженими в судовому порядку та набули статусу податкового боргу, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі № 420/6941/19, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року, у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наведених ППР відмовлено.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідачем своєчасно оскаржено в касаційному порядку судові рішення у справі № 420/6941/19, що було підставою для відмови у задоволенні позову у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 255, ч. 1 ст. 325 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року про відмову у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.10.2019 року №№ , , , , , та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 420/6941/19 про залишення без змін цього рішення набрали законної сили 03.06.2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року поновлено ФОП ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 420/6941/19, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 420/6941/19.

Однак, цією ж ухвалою в задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 420/6941/19 Верховним Судом відмовлено.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що грошові зобов`язання, які просив стягнути контролюючий орган у даній справі, були неузгодженими та вважає, що у податкового органу не було підстав для не подання до суду позову про стягнення податкового боргу, який виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених ППР від 30.10.2019 року №№ , , , , , а у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні цього позову, оскільки станом на момент звернення податкового органу з даним позовом (28.09.2021 року) та станом на момент розгляду справи судом першої інстанції (23.12.2021 року) грошові зобов`язання, які просив стягнути податковий орган у даній справі з ФОП ОСОБА_1 , є узгодженими в судовому порядку та набули статусу податкового боргу, а також контролюючим органом дотримано процедуру щодо стягнення цього податкового боргу.

Що стосується посилань апелянта на те, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 420/6941/19 була скасована Верховним Судом з направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в ході апеляційного розгляду даної справи колегією суддів встановлено, що після прийняття рішення суду першої інстанції (23.12.2021 року), постановою Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 420/6941/19 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року скасовано, справу № 420/6941/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 жовтня 2019 року №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 420/6941/19 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року, яким відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 жовтня 2019 року №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 420/6941/19 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року скасовано, справу № 420/6941/19 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції зупинено провадження у даній справі до вирішення справи № 420/6941/19.

Водночас, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 420/6941/19 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 жовтня 2019 року №№ , , , , , рішення від 30 жовтня 2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30 жовтня 2019 року відмовлено повністю.

Станом на 28.09.2023 року доказів оскарження вказаного судового рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку не надано.

Також, судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи з`ясовувалось у відповідача питання, чи сплачено ним станом на теперішній час податковий борг.

Водночас, представником відповідача у своїх письмових поясненнях повідомлено про те, що відповідачем податковий борг, який просить стягнути контролюючий орган у даній справі, не сплачено.

Враховуючи вищевикладене, оскільки станом на момент звернення податкового органу з даним позовом (28.09.2021 року) та станом на момент розгляду справи судом першої інстанції (23.12.2021 року) грошові зобов`язання, які просив стягнути податковий орган у даній справі з ФОП ОСОБА_1 , були узгодженими в судовому порядку та набули статусу податкового боргу, та контролюючим органом дотримано процедуру щодо стягнення цього податкового боргу, а обставини щодо скасування Верховним Судом рішення суду апеляційної інстанції та направлення на новий розгляд до суду апеляційної інстанції справи № 420/6941/19 щодо оскарження ППР, на підставі яких виник податковий борг, настали вже після звернення контролюючого органу до суду з даним позовом та прийняття судом першої інстанції за результатами його розгляду рішення, та в подальшому судом апеляційної інстанції відмовлено у скасуванні вказаних податкових повідомлень-рішень, тобто, підтверджено їх правомірність, колегія суддів приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення податкового боргу.

Що стосується посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не надав оцінки висновкам акту перевірки, на підставі якого винесені податкові повідомлення-рішення, несплата грошових зобов`язань визначена якими стала підставою для звернення з позовом про стягнення податкового боргу, не враховано, що акт перевірки ґрунтується на припущеннях, а ППР є нікчемними, не враховано безпідставність нарахувань штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів наголошує, що питання щодо правомірності податкових повідомлень - рішень, не сплата грошових зобов`язань визначена якими стала підставою для звернення із заявленим позовом про стягнення податкового боргу, не є предметом судового розгляду у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що дослідження та оцінка прийнятого акту індивідуальної дії має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкового повідомлення-рішення.

Саме такий спосіб захисту прав платника податків визначений положеннями статей 55, 56 Податкового кодексу України.

Податкові повідомлення-рішення, несплата грошових зобов`язань визначена якими стала підставою для звернення з позовом про стягнення податкового боргу, оскаржені відповідачем в судовому порядку та судовим рішенням у справі № 420/6941/19, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Тобто, вказаним ППР надано оцінку судом у справі № 420/6941/19 та у даній справі, в силу положень ст. 78 КАС України, не підлягає дослідженню та доказуванню питання щодо правомірності наведених податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, колегія суддів відхиляє наведені доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції та фактично не стосуються предмету доказування у даній справі.

Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на пропуск контролюючим органом строку, визначеного п. 102.4 ст. 102 ПК України, для стягнення податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Податковий борг, який просить стягнути контролюючий орган з відповідача у даній справі, виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 30.10.2019 року №№ , , , , .

Контролюючий орган звернувся до суду з даним позовом 28.09.2021 року.

Таким чином, податковим органом не пропущено строк, визначений п. 102.4 ст. 102 ПК України, для стягнення податкового боргу, а доводи відповідача щодо пропуску наведеного строку є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на те, що податковим органом пропущено тримісячний строк для звернення із позовом суб`єкта владних повноважень з дати виникнення права на звернення до суду про стягнення податкового боргу, який визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вже неодноразово зазначалось колегією суддів, ФОП ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку податкові повідомлення-рішення від 30.10.2019 року №№ , , , , , несплата грошових зобов`язань визначена якими стала підставою для звернення із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі № 420/6941/19, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року, у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

У зв`язку з несплатою податкового боргу у строки, визначені п. 57.3 ст. 57 ПК України, ГУДПС в Одеській області виставлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимоги № 0-1502 про сплату податкового боргу станом на 01.07.2021 року на загальну суму 2447259,03 грн., яку було направлено відповідачу рекомендованим листом за адресою: 68600, м. Ізмаїл, вул. Мельникова, буд. 24, та отримано відповідачем 29.07.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на те, що відповідач податковий борг не сплатив, контролюючий орган, у строки, визначені п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, 28.09.2021 року звернувся до суду з даним позовом про стягнення податкового боргу.

Доводи апелянта про те, що податкова вимога направлялась відповідачу 30.10.2019 року не відповідають фактичним обставинам даної справи, оскільки 30.10.2019 року відповідачу направлялась вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-000-338-13-04 зі сплати єдиного внеску, проте, питання щодо стягнення єдиного внеску не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє наведені доводи апелянта та приходить до висновку, що контролюючим органом дотримано процедуру стягнення податкового боргу.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо подвійного стягнення податкового боргу з посиланням на те, що за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 30.10.2019 року № Ф-000-338-13-04 вже стягнуто податковий борг, оскільки, як вже зазначалось колегією суддів, наведена вимога стосується сплати єдиного внеску, а це питання не є предметом розгляду даної справи.

Що стосується посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині не направлення копії позову та повісток про виклик до суду з огляду на невірну адресу відповідача, визначену у позові, а також посилань на те, що справу розглянуто за відсутності відповідача неповідомленого про розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Статтею 124 КАС України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов`язковою, він може направити повістку лише представнику.

Згідно ч. 11 ст. 126 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У даній справі позов поданий про стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 .

Тобто, відповідач у справі виступає фізичною особою-підприємцем.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з ЄДРПОУ, адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

За цією ж адресою ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в податковому органі, що підтверджується карткою обліку платника податків.

До позовної заяви позивачем, як суб`єктом владних повноважень, додані докази щодо надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідає адресі відповідача, наведеній в ЄДРПОУ та наявній в ГУДПС в Одеській області.

Судові рішення та повістки про виклик до суду також направлялись на адресу відповідача, яка зазначена в ЄДРПОУ та за якою відповідач перебуває на обліку в ГУДПС в Одеській області.

Таким чином, дії податкового органу та суду першої інстанції відповідають наведеним вимогам КАСУ.

Посилання апелянта на те, що адресою місця реєстрації відповідача є: АДРЕСА_2 , а не будинок АДРЕСА_3 , як визначено контролюючим органом та судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позов поданий про стягнення податкового боргу з відповідача, як фізичної особи-підприємця, та адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 , згідно наявного в матеріалах справи витягу з ЄДРПОУ, є: АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідачем через свого представника подавались заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копій судових рішень, в яких в якості адреси відповідача також вказано наступну адресу: АДРЕСА_1 .

Докази щодо повідомлення податкового органу та суд про іншу адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.

За встановлених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо направлення податковим органом позовної заяви та судом першої інстанції судових рішень і повісток про виклик до суду за невірною адресою відповідача.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 01.10.2021 року про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 26.10.2021 року на 10 год. 00 хв. з повісткою про виклик до суду, повістка про виклик до суду у підготовче засідання на 23.11.2021 року на 10 год. 00 хв., ухвала від 23.11.2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду у судове засідання на 07.12.2021 року на 11 год. 00 хв. з повісткою про виклик до суду, які направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку, повернулись до суду без вручення із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», а повістка про виклик до суду у судове засідання на 21.12.2021 року на 12 год. 30 хв. з двома відмітками відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній».

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що положення КАС України не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням терміну зберігання», така відмітка не передбачена, як причина невручення судового рішення. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист.

Отже, така відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема, не визначає, чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за адресою місцезнаходження.

Таким чином, повернення поштових відправлень, якими відповідачу направлено копії ухвал суду про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», не може свідчити про обізнаність відповідача щодо їх існування та як наслідок наявності у нього можливості подати відзив на позовну заяву у визначений в ухвалі судом строк.

Колегія суддів зазначає, що правила вручення судових рішень регулюються окремою статтею 251 КАС України, яка не передбачає такої підстави встановлення факту вручення судових рішень, як повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання» або з інших незалежних від суду причин.

Посилання суду першої інстанції на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду у судове засідання, які направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку, повернулись до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за адресою не відповідають матеріалам справи, оскільки вони повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Що стосується повістки про виклик до суду у судове засідання на 21.12.2021 року на 12 год. 30 хв., яка повернулась до суду з двома відмітками відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній», колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів вважає, що повернення поштового відправлення з повісткою про виклик до суду з двома відмітками відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній» не дають можливість встановити дійсні підстави невручення судової повістки.

Крім того, навіть, якщо визнати врученою повістку про виклик до суду у судове засідання на 21.12.2021 року, як таку, що невручена адресату з незалежних від суду причин згідно ч. 11 ст. 126 КАС України, колегія суддів наголошує, що судові рішення суду про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду є неврученими, а тому, неявка відповідача у судове засідання на 21.12.2021 року, за відсутності йому вручення наведених процесуальних документів, не давала підстав суду першої інстанції для розгляду справи за відсутності відповідача.

Судом першої інстанції не враховано усталену практику Верховного Суду щодо застосування норм статті 251 КАС України, згідно якої, положення Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», така відмітка не передбачена як причина невручення судового рішення (зокрема, постанови ВС від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17, від 11 травня 2022 року у справі № 640/8155/19, від 28 липня 2022 року у справі № 640/20272/20, від 17 листопада 2022 року у справі № 640/13033/21, від 31 січня 2023 року у справі № 640/15942/19).

Крім того, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, здійснені у постановах від 20 березня 2020 року у справі № 822/28/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 522/5563/17, від 04 червня 2021 року у справі № 440/4559/19, від 30 листопада 2021 року у справі № 826/4079/17, від 19 жовтня 2022 року у справі № 640/9286/19, від 20 березня 2023 року у справі № 160/5582/20 з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 та від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, згідно яких, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування сторони про час і місце розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість:

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500), на суму 2257987,42 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11010500;

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11011000), на суму 188165,61 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11011000, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11011000;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у виді заробітної плати (11010100), на суму 510 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010100, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/11010100;

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУДФС - Райадміністрацією) (21081103), на суму 510 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 21081103, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/21081103;

- по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів (21080900) на суму 86 грн. на бюджетний рахунок UА№0015742, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 21080900, отримувач коштів ГУК в Од. обл./м. Ізмаїл/21080900.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 29.09.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька