Справа № 520/18945/23
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 вересня 2023 року № 520/18945/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) з військової служби від 01.06.2023 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу;

- зобов`язати Державну організацію (установу, заклад) Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) з військової служби від 01.06.2023 та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ) з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача щодо розгляду його рапорту про звільнення з військової служби від 01.06.2023 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» є протиправною та такою, що порушує права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача зазначено, що згідно наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2023 року №404 солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 вважається таким, що 05.06.2023 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації. Отже, у зв`язку з тим, що позивач знаходиться в списках осіб, які самовільно залишили місце несення служби, то розглянути рапорт та прийняти рішення стосовно його звільнення на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - неможливо. Представником відповідача вказано, що для прийняття відповідного рішення, позивачу необхідно прибути до Військової частини НОМЕР_1 , відзвітувати перед своїм безпосереднім командиром та звернутись із рапортом по команді щодо звільнення на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 13.04.2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України, вступив на військову службу на посаду старшого стрільця 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 №161 позивач був зарахований в списки Військової частини НОМЕР_1 .

02.06.2023 позивачем було направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача рапорт, датований 01.06.2023, з проханням звільнити його з лав Збройних Сил України відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

В обґрунтування рапорту позивачем зазначено, що на його утриманні перебуває одинока мати його дружини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка тяжко хворіє і потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком №3342 від 25.04.2023 року лікарсько-консультаційної комісії КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради.

Так, до матеріалів позовної заяви позивачем додано висновок №3342 від 25.04.2023 року лікарсько-консультативної комісії КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради, яким встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

У позовній заяві позивачем вказано, що він здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 .

Також, позивачем вказано, що у травні 2023 року він намагався подати рапорт про звільнення безпосередньо до канцелярії військової частини за місцем її знаходження в смт. Черкаське Дніпропетровської області, долучивши до рапорту всі необхідні медичні документи та документи, що підтверджують родинні зв`язки. Однак, військова частина відмовилась приймати зазначений рапорт, а систематичні усні звернення до безпосередніх командирів та командування Військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття та розгляду рапорту жодних результатів не дали.

Отже, відповідач отримав рапорт позивача про звільнення з військової служби 06.06.2023, що вбачається з роздруківки системи пошуку АТ «Укрпошта» за відповідним трек-номером, яка міститься в матеріалах справи.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою, його звернення відповідачем не розглянуто та питання про його звільнення не вирішено.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до приписів частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Приписами п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р. №170 (далі -Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Водночас, суд звертає увагу, що вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач направив відповідачу рапорт 02.06.2023 та станом на 12.07.2023 (дата звернення позивача до суду з позовом) відповідачем не розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби, складений 01.06.2023.

Судом встановлено, що направлений на адресу відповідача рапорт про звільнення з військової служби позивачем обґрунтовано пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Враховуючи викладене, за результатом розгляду рапорту військовослужбовця приймається відповідне рішення.

Відтак, позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, який відповідачем було отримано засобами поштового зв`язку, проте дій щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за результатами розгляду рапорту вчинено не було.

Під час розгляду справи до суду не було надано доказів розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби.

В той же час, представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що згідно наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2023 року №404 солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 вважається таким, що 05.06.2023 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації, що унеможливлює розгляд зазначеного рапорту.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів існування законодавчо визначених підстав для нерозгляду рапорту позивача.

Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач не надав суду доказів та не вказав причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд рапорту позивача в межах строків та відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду його рапорту про звільнення з військової служби відповідачем не було прийнято.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 01.06.2023 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу.

В той же час, враховуючи встановлення під час розгляду справи обставин порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 01.06.2023 року.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу суд зазначає, що оскільки рішення Військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту позивача не приймалося, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на їх передчасність та направленість на майбутнє.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 260 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) з військової служби від 01.06.2023 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) з військової служби від 01.06.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.