Справа № 360/989/23
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду після усунення її недоліків та відкриття провадження у справі

29 вересня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/989/23
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., перевіривши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання витини певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Кириленко Андрій Володимирович (далі представник позивача), до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідача 1, ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідача 2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій представник позивача просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 від 21 травня 2022 року № 69-РС про звільнення позивача;

- поновити позивача на посаді номера обслуги гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 здійснити на користь позивача перерахунок та виплату матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення 30 травня 2022 року по 10 липня 2022 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 08 червня 2022 року по 04 липня 2022 року, з 08 липня 2022 року по 08 серпня 2022 року, з 18 серпня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

11 вересня 2023 року представником позивача надана заява про усунення недоліків позовної заяви разом з заявою про поновлення строку звернення до суду та уточненою позовною заявою від 08 вересня 2023 року, в якій він просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 від 21 травня 2022 року № 69-РС про звільнення позивача;

- поновити з 21 травня 2022 року позивача на посаді номера обслуги гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 здійснити на користь позивача перерахунок та виплату матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення 30 травня 2022 року по 10 липня 2022 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 08 червня 2022 року по 04 липня 2022 року, з 08 липня 2022 року по 08 серпня 2022 року, з 18 серпня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

У період з 11 вересня до 28 вересня 2023 року головуючий суддя Кисіль С. В. перебував у відпустці, про що складена довідка від 12 вересня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Під час військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , 17 травня 2022 року під час обстрілу позивач отримав поранення.

У період з 08 червня 2022 року по 04 липня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідно довідки ВЛК від 08 липня 2022 року № 2353 старшому солдату ОСОБА_1 під час проведеного медичного догляду після перенесеного ВП (17 травня 2022 року) вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення грудної клітки справа, правобічного гемопневмоторексу, контузії правої легені у вигляді залишкових явищ, посттравматичного правобічного пульмоніту та наявності сторонніх тіл осколків. Вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин правого плеча, правого стегна та правої гомілки. Операції (17 травня 2022 року) дренування правої плевральної порожнини по Бюлау, ПХО вогнепальних ран. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81, графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК від 18 серпня 2022 року № 3457 стан ОСОБА_1 після перенесеного мінно-вибухового поранення (17 травня 2022 року): вогнепальне проникаюче осколкове поранення правої легені, правого стегна та гомілки (17 травня 2022 року) у вигляді пневмофіброзу в зоні локалізації біля правого середньодольового бронха, часткова м`язево-шкірної рубцевої розгинально-згинальної контрактури правої гомілки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81, графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На думку представника позивача, у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеня позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168).

Позивачу не були виплачено із розрахунку до 100000 грн суму додаткової грошової винагороди за період знаходження на стаціонарному лікуванні та у відпустці після поранення за рішенням ВЛК, за визначений вище період, оскільки за ці періоди позивачу або взагалі не виплачувалась грошова винагорода (у зв`язку із звільненням), або виплачувалась із розрахунку до 30000 грн.

01 травня 2023 року та 03 липня 2023 року через Міністерство оборони в інтересах позивача до ВЧ НОМЕР_2 були направлені адвокатські запити, в яких представник позивача, зокрема, просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою постановою № 168, ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням та лікуванням за період з 17 травня 2022 року по 11 липня 2022 року, щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачені постановою № 168.

Листом відповідача-2 від 02 серпня 2023 року було надано відповідь, із якої вбачається, що наказом командира відповідача 1 від 29 травня 2022 року № 150 позивача було звільнено на підставі наказу від 21 травня 2022 року № 69-РС. Також зазначено, що наказом відповідача 2 від 11 липня 2022 року № 193 позивача було зараховано власне до відповідача 2, до відповіді надано довідку про грошове забезпечення.

Таким чином, у період знаходження на лікуванні, після отриманого 17 травня 2022 року поранення, без наявності будь-яких правових підстав позивача наказом від 21 травня 2022 року було звільнено, що є незаконним, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Після усунення недоліків позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, підстав для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребування у ВЧ НОМЕР_1 наказу від 29 травня 2022 року № 150 та наказу від 21 травня 2022 року № 69-РС, також надана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 7 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику (повідомлення) сторін.

Щодо заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне.

Представник позивача вказує на те, що відповідь відповідача 2 датована 02 серпня 2023 року, була отримана 18 серпня 2023 року, а позивач звернувся до су дуду з позовові 30 серпня 2023 року, тобто в місячний строк з дати отримання відповіді на запит, у тому числі і спірного наказу. Лише після ознайомлення з відповіддю позивачу стала відома позиція відповідача з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168.

Факт перебування позивача на військовій службі є поважною причиною пропуску строку на звернення із позовом.

Також представник позивача посилається на запровадженням воєнного стану та постанову Верховного Суду у справі № 500/1912/22 (адміністративне провадження № К/990/20688/22), прийняту 29 вересня 2022 року.

На думку представника позивача, додаткова винагорода є складовою частиною заробітної плати, тому у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Представник позивача просить визнати причини пропуску звернення до суду із адміністративним позовом поважними та поновити позивачу строк для звернення до суду.

Дослідивши додані до заяви про поновлення строку звернення до суду документи та у зв`язку з тим, що представник позивача оскаржує наказ про звільнення, просить поновити позивача на посаді, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку, що наявних в матеріалах справи документів недостатньо для з`ясування питання, чи пропущений позивачем строк звернення до суду з поважних причин в частині (чи взагалі не пропущений).

У зв`язку з цим, заяву про поновлення строку звернення до суду буде вирішено судом під час розгляду справи та після зібрання всіх необхідних документів.

Щодо звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 168, у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, до 19 липня 2022 року частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною другою цієї статті до 19 липня 2022 року було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року право на заробітну плату не обмежувалось будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

1) основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

2) додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

3) до інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

В аспекті спірних правовідносин поняття грошове забезпечення і заробітна плата, які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення охоплювався застосованим у частині другій статті 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці та, відповідно, до 19 липня 2022 року звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежувались будь-яким строком.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим, третім статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 02 квітня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. (абзац перший).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац другий).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (абзац третій-четвертий).

Зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 вбачається, що передбачена пунктом 1 цієї постанови додаткова винагорода виплачується військовослужбовцям Державної прикордонної служби лише на період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) у розмірі до 30000 гривень щомісячно, а тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 на період дії воєнного стану, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України.

Позивач у цій частині звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення (оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї. Отже, застосуванню до спірних правовідносин стосовно строків звернення до суду підлягають положення КЗпП України, а не КАС України.

Разом з цим, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Також Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни до статті 116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України у редакції, яка діє з 19 липня 2022 року, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення трудових спорів щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби та щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні. З 19 липня 2022 року у спорах щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби такий строк становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а у спорах щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, такий строк становить три місяці з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом з цим, пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» і від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оскільки у межах спірних правовідносин тримісячний строк звернення до суду почав перебіг під час дії карантину (до 30 червня 2023 року), то після закінчення карантину з наступного дня (01 липня 2023 року) потрібно обчислювати строк звернення до суду та його тривалість буде складати: кількість днів до закінчення карантину + визначений законом процесуальний строк. Тобто на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

Отже, строк звернення до суду з цим позовом, з урахуванням положень пункту 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України, у позивача розпочався 01 липня 2023 року. До суду з цим позовом позивач звернувся 30 серпня 2023 року. Тобто, тримісячний строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Окрім того, статтею 116 КЗпП України із змінами, внесеними Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», на відповідача, як работодавця позивача, з 19 липня 2022 року покладено обов`язок щодо письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівнику при звільненні, в день їх виплати.

Доказів письмового повідомлення позивача про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, в день їх виплати відповідачем суду не надано.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Позивач у межах спірних правовідносин не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з частиною першою статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення статей 12, 262 КАС України, суд вважає за можливе розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись статтями 5, 9, 12, 19, 20, 32, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 260, 261, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання витини певні дії.

Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Запропонувати відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачам, що відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати представника позивача адвоката Кириленка Андрія Володимировича протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати для приєднання до справи через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- документальне підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні після отримання порання у період з 17 травня 2022 року по день звільнення позивача з військової частини НОМЕР_5 ;

- належним чином завірену копію військового квитка ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України (для Військової частини НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційним код НОМЕР_6 ) протягом двадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- документально підтвердженої інформації щодо перебування Військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 (із зазначенням з якого періоду);

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про зарахування ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про звільнення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про виключення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- документальне підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із наказами Військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2022 року № 150 і від 21 травня 2022 року № 69-РС про звільнення його зі складу Військової частини НОМЕР_1 та про виключення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 та надати пояснення щодо зазначеного питання (яким чином був ознайомлений/не ознайомлений);

- довідку про грошове забезпечення позивача, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, в межах предмету спору (із зазначенням складових по місячно за два місяці, що передують звільненню (березень 2022 року квітень 2022 року) та кількістю відпрацьованих днів).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 протягом двадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про зарахування ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про звільнення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про виключення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про зарахування ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про виключення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_2 ;

- документальне підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із наказами Військової частини НОМЕР_1 (від 29 травня 2022 року № 150 та від 21 травня 2022 року № 69-РС) про звільнення його зі складу Військової частини НОМЕР_1 та про виключення позивача зі складу Військової частини НОМЕР_1 та надати пояснення щодо зазначеного питання (яким чином був ознайомлений/ не ознайомлений);

- належним чином засвідчені копії наказів (витягів з наказів) про направлення позивача до лікувальних закладів у зв`язку з отриманням бойового поранення та повернення з лікувальних закладів за період з 08 червня 2022 року по 18 вересня 2022 року;

- належним чином засвідчену копію наказу (витягу з наказу) про надання позивачу відпустки за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 14 лютого 2023 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення;

- довідку про грошове забезпечення позивача, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, в межах предмету спору (із зазначенням складових по місячно за два місяці, що передують звільненню (березень 2022 року квітень 2022 року) та кількістю відпрацьованих днів).

Запропонувати:

- позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

- відповідачу подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Справа розглядатиметься суддею Кисілем С. В. одноособово.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачу разом з ухвалою про відкриття провадження у справі надіслати копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Повідомити сторони про можливість реєстрації в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», яка надає змогу користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяС.В. Кисіль