Справа № 280/5168/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5168/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні за період з 27 жовтня 2019 по 24 серпня 2022 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.10.2019 по 26.04.2020. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні за період з 27.10.2019 по 26.04.2020. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 , з якої 26.10.2019 був звільнений відповідно до наказу командира № 311.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 280/13253/21, яке набрало законної сили 30.06.2022, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2019 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2019 року з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

На виконання вказаного рішення Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування відповідних виплат в сумі 133138,92 грн, які були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 25.08.2022.

ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася в не нарахуванні та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.10.2019 по 24.08.2022 включно, що слугувало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (подання позову 30.08.2022) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що роботодавець несе обов`язок перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні. Такий обов`язок припиняється проведенням фактичного розрахунку та саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Водночас, чинна редакція статті 117 КЗпПУ свідчить, що відповідний обов`язок виникає у роботодавця в разі відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум. За відсутності в день звільнення зауважень з боку працівника щодо належного розміру розрахунку, не можна вважати, що роботодавець не забезпечив виплату всіх сум, що належать особі при звільненні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в справі № 280/13253/21 ОСОБА_1 в січні 2022 року звернувся до суду з позовом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2019 року, тобто після звільнення, яке відбулося 26.10.2019, відтак на момент звільнення позивача у Військової частини був відсутній обов`язок по виплаті присуджених в подальшому сум.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням приписів статті 117 КЗпПУ в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022, а також враховуючи ту обставину, що спір виник більше, ніж через 2 роки після звільнення, при цьому предметом спору в справі № 280/13253/21 був не тільки розмір належних до виплат сум, а також і право на їх нарахування та виплату з застосуванням певного порядку та базової величини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на стягнення сум середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні тільки з моменту набрання законної сили рішення в справі № 280/13253/21.

Відтак, першим днем затримки є 01.07.2022 (наступний день після набрання судовим рішенням законної сили), кінцевим 24.08.2022 (день, що передує дню фактичного проведення розрахунку).

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що період затримки розрахунку при звільненні складає 55 днів.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку № 100).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 № 1335, наданої на вимогу суду апеляційної інстанції, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у серпні та вересні 2019 року становив 13028,49 грн та 10725,00 грн відповідно, що в сумі складає 23753,49 грн.

Таким чином, розмір одноденного заробітку складає 389 грн 40 коп. (23753,49 грн/ 61 календарний день).

З огляду на зазначене, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 21417 грн 00 коп. (389,40 грн х 55 днів затримки).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що до даних правовідносин слід застосовувати принцип співмірності.

При задоволенні позову суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 806/345/16, від 18.07.2018 у справі № 825/325/16, від 04.04.2018 у справі № 524/1714/16-а.

Зокрема, істотність частки нарахованої індексації в порівнянні з середнім заробітком за час затримки розрахунку (133138,92 грн нарахованої та виплаченої індексації/ 21417,00 грн середнього заробітку за 55 днів затримки розрахунку) складає 6,21.

Таким чином сума, яка підлягає відшкодуванню, становить 3448,79 грн: (389,40 грн (середня заробітна плата позивача за один робочий день)/ 6,21 (частка нарахованої індексації) х 55 (кількість днів затримки розрахунку, які підлягають відшкодуванню).

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки останнє ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року в адміністративній справі № 280/5168/22 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 3448 (три тисячі чотириста сорок вісім) грн 80 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з 29 вересня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 29 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров