Справа № 580/7667/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року справа № 580/7667/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 27.06.2023 №94 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплачувати пенсію, зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян", які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу виникнення права на призначення пенсії (з 03.01.2023 при виповненні 54 років).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням відповідача від 1127.06.2023 №94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, позаяк станом на 01.01.1993 позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення один рік дев`ять місяців. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Позивач посилаючись на практику Верховного Суду у справах №344/9789/17, №751/2050/17, №129/1535/17 та №572/47/17 вказує, що наявне у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає позивачу право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Стверджує, що на підставі поданих позивачем документів, управлінням прийняте рішення про відмову у призначення пенсії позивачу, оскільки виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує з фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або роботою у такій місцевості. Особа, яка має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи повинна надати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування. За результатами поданих позивачем документів відповідач встановив, що страховий стаж позивача становить 34 роки 6 місяців 2 дні, до якого зараховані усі періоди роботи. Згідно довідки Іванківської селищної ради від 03.01.2023 № 1 період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 1 рік 9 місяці 25 днів. З трудової книжки позивача відповідач встановив, що у період з 01.09.1985 до 30.08.1988 позивач навчалася та перебувала у трудових відносинах у місті Києві, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. З огляду на не підтвердження документами факту постійного проживання чи роботи на території зони гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років у період з 26.04.1986 до 01.01.1993, відсутні підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 27.08.1993 Київською обласною державною адміністрацією видане ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_1 як потерпілій від Чорнобильської катастрофи - громадянки, яка постійно працювала чи працює або проживала чи проживає в зоні посиленого (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986 році (категорія 3).

Відповідно до копій довідок суд встановив, що ОСОБА_1 у період: з 01.09.1988 до 28.02.1991 навчалася у Немішаївському радгоспі - технікумі на денній формі навчання за ОКР "молодший спеціаліст" за спеціальністю "агрономія"; з 23.09.1988 до 01.03.1991 проживала та була зареєстрована у студентському гуртожитку Немішаївського радгосп - технікуму; з 03.03.1986 до 23.09.1988, з 06.03.1991 до 20.10.1998, з 17.11.1998 до 03.10.2001 проживала в АДРЕСА_1 , що відповідно до постанови КМУ 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.07.1986 позивач: з 01.09.1985 до 24.07.1986 навчалася у СПТУ № 36 у м. Києві; з 25.07.1986 до 30.08.1988 - працювала перемотувачем нитки четвертого розряду текстильного цеху І віскозного виробництва у Київському виробничому об`єднанні "Хімволокно"; з 01.09.1998 до 28.02.1991 - навчалася у Немішаївському радгоспі - технікумі на агрономічному відділенні; з 01.04.1991 до 22.03.2002 - працювала завідуючою клубом с. Карпилівка; з 21.06.2002 до 05.08.2002 - отримувала допомогу по безробіттю у Переяслав-Хмельницькому міському центрі зайнятості; з 06.08.2002 - працювала кур`єром у приватному підприємстві Агрофірма Сомкова Долина (ППАФ "Сомкова Долина"); з 05.04.2006 до 29.02.2008 - працювала бухгалтер-касиром у Приватному підприємстві Агрофірма Сомкова Долина (ППАФ "Сомкова Долина"); з 01.03.2008 до 02.02.2009 - працювала бухгалтером у СП ТОВ "Нива Переяславщини"; з 24.03.2009 - отримувала допомогу по безробіттю у Переяслав-Хмельницькому міському центрі зайнятості; з 24.03.2009 - скорочена виплата допомоги по безробіттю у Переяслав-Хмельницькому міському центрі зайнятості; з 22.06.2009 до 18.03.2010 - отримувала допомогу по безробіттю у Переяслав-Хмельницькому міському центрі зайнятості; з 04.08.2010 до 10.03.2011 - працювала продавцем у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ; з 07.02.2012 до 04.02.2017 - працювала продавцем у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ; з 20.02.2017 до 13.07.2017 - отримувала допомогу по безробіттю у Переяслав-Хмельницькому міському центрі зайнятості; з 18.07.2017 - працювала техніком-технологом підрозділу зернова лабораторія у ПрАТ "Переяславський ЕКХП"; з 01.06.2019 - змінено посаду на технік-технолог зі зберігання та переробки зерна у ПрАТ "Переяславський ЕКХП"; з 01.07.2019 - переведена на посаду старшого техніка-технолога зі зберігання та переробки зерна у ПрАТ "Переяславський ЕКХП".

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням від 11.01.2022 № відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, позаяк на підставі поданих документів від 03.01.2022 відповідач дійшов висновку, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить лише 1 рік 9 місяців 25 днів, тобто менше ніж 3 роки.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 в адміністративній справі №580107523, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.01.2022 №94 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку від 03.01.2022 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

На виконання вимог вищезазначеного рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку від 03.01.2022 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийнято рішення від 27.06.2023 №94 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, яке мотивовано тим, що період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить лише 1 рік 9 місяців 25 днів, тобто менше ніж 3 роки.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796 або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом. Право призначення пенсії особам, постраждалим унаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом №796.

Відповідно до статті 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до ст. 14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 01.01.1993 прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно ст. 55 Закону №796 визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - вік зменшується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання/роботи, але не більше 6 років. Згідно з приміткою (*) до вищезазначеної норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії до 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Відповідно до частини другої статті 55 Закону №796 пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01.01.2022. Згідно ч.3 ст. 55 Закону №796 призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058. Згідно зі статтею 65 Закону № 796 документами, що підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що відповідач в оскаржуваному рішенні не враховує наявне у позивача посвідчення та не повідомив її про інші докази щодо не врахування статусу позивача, що свідчить про несприяння ОСОБА_1 у реалізації її прав на пенсійне забезпечення.

Відповідно до постанови правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління ПФУ 21.12.2022 № 28-2) Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Головне управління Фонду має право: отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 15 Закону № 796 підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою ККМУ від 25.08.1992 №501 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №501) (у редакції, чинній на дату видані посвідчення позивачу), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи та коло осіб, яким вони видаються. У преамбулі до Порядку №501 визначено дозволити використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 01.01.1993 прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б (пункт 5 Порядку №501). Посвідчення є документом суворого обліку та звітності (пункт 13 Порядку №501).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1993 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" с. Карпилівка належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), та матеріали справи не містять доказів про анулювання/відкликання виданого їй посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.08.1993.

Відповідач не обґрунтував належними доказами заперечень у контексті записів щодо того, що позивач на час виникнення Чорнобильської катастрофи (26.04.1986), тобто з 03.03.1986 до 23.09.1988 проживала в с. Карпилівка, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; з 23.09.1988 до 01.03.1991 - проживала у смт Немішаєве, що також відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю; з 06.03.1991 до 20.10.1998 - проживала у с. Карпилівка.

Верховний Суд у постанові від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 посилаючись на практику касаційного суду зазначив: єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи практику Верховного Суду, суд погоджується з доводами позивача про те, що наявне у ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) за відсутності переконливих доказів зворотного підтверджує факт проживання останньої у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що з 01.09.1985 до 24.07.1986 позивач навчалася в СПТУ №36 у м. Києві, позаяк відповідно до довідки Іванківської селищної ради позивач з 03.03.1986 до 23.09.1988 проживала у с. Карпилівка Київської області. Суд дійшов висновку, що відповідач не розмежував з перевіркою обставин інституту прописки (реєстрації), місця фактичного/тимчасового перебування/проживання, тому прийняв необґрунтоване рішення від 27.06.2023 №94 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, яке є протиправним і підлягає до скасування.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 03.01.2023 пенсію, зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян", які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 27.06.2023 №94 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити з 03.01.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію, зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян", які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити її виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА