Справа № 560/14281/23
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 55 від 26.04.2023 року про відмову у призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 25.11.2022 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу період роботи 15.02.1980 по 31.12.1980, з 31.05.1981 по 14.06.1982, з 28.09.2000 по 22.09.2001, з 01.07.2006 по 31.12.2006, 01.12.2010 по 30.04.2012, з 21.03.2000 по 27.09.2000, з 23.09.2001 по 31.12.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11,2007, з 01.01.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2008 по 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10,2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 по 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 31.12.2012 та призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсію за віком з дня, наступного за днем настання пенсійного віку, тобто з 25.11.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував їй страховий стаж, у зв`язку з чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначило, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу 29 років. Згідно статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років.

У разі відсутності страхового стажу 29 років на момент досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 24 роки 03 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позов в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що 18.04.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №55 від 26.04.2023 відмовлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 18.04.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

До страхового стажу позивачки не враховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки від 21.10.1987 серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області дата народження ОСОБА_1 " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що є порушенням Інструкції №58;

- період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 річного віку ОСОБА_2 з 21.03.2000 по 27.09.2000, з 23.09.2001 по 31.12.2003, оскільки відсутня заява особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 26.10.2004 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11.2007, з 01.01.2008 пo 29.02.2008, з 01.04.2008 пo 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 пo 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 14.07.2014, оскільки в Реєстрі застрахованих загальнообов`язкового державного соціального страхування осіб Державного реєстру відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Відповідач зазначив, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 24 роки 03 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років.

У разі відсутності страхового стажу 29 років на момент досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Згідно з пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги у вигляді зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Суд зазначає, що чоловік позивачки є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та брав безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків та має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Серія НОМЕР_4 .

Згідно статті 27 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Син позивачки, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_5 , та до повноліття мав статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи що підтверджувалось посвідченням дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Після досягнення повноліття зазначене посвідчення було вилучене сільською радою оскільки дитина досягла повноліття у зв`язку із чим втратила статус "дитини яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивачці протиправно не було враховано до страхового стажу період з 21.03.2000 по 27.09.2000 та з 23.09.2001 по 31.12.2003 а саме, період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 річного віку, оскільки згідно відповіді Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 11.04.2023 №01-828 підтверджено статус ОСОБА_1 , як матері дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Стосовно відмови відповідача щодо зарахування періодів роботи згідно трудової книжки від 21.10.1987 серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області дата народження ОСОБА_1 " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що є порушенням Інструкції №58, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_6 дата народження ОСОБА_1 зазначена "24" листопада 1962 року, тоді як у трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 31.10.1987 вказано "28" листопада 1962 року, при цьому число "28" перекреслено та вказано "24".

Суд звертає увагу відповідача на те, що перед титульною сторінкою, на обкладинці внесено відомості про те, що: "Дата народження виправлена з 28 листопада на 24 листопада згідно паспорта громадянина України НОМЕР_6 виданий Великоновосілківським РВУМВС в Донецькій області 16.09.1996". Зазначене виправлення завірено печаткою та підписом директора Публічної бібліотеки Великоновосілківської селищної ради.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 31.10.1987 року позивачка з 21.10.1987 по 20.03.2000 та з 28.09.2000 по 22.09.2001 працювала та отримувала допомогу по безробіттю, про що до трудової книжки внесено відповідні записи, та завірено печатками.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).

Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться архівні довідки від 29.12.2017 №01-12/1185, №01-12/1186, №01-12/1187, які підтверджують трудову участь у громадському господарстві гр. ОСОБА_1 у колгоспі ім.Куйбишева с.Улакли Костянтинопільської сільської ради з 1980 по 1987 роки.

Посилання відповідача на неточності в заповненні трудової книжки позивача є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд також зазначає, що позивачці не враховано періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 26.10.2004 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11.2007, з 01.01.2008 пo 29.02.2008, з 01.04.2008 пo 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 пo 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 14.07.2014, оскільки в Реєстрі застрахованих загальнообов`язкового державного соціального страхування осіб Державного реєстру відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV: - застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; - страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; - персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статтей 14, 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону №1058-IV. Як зазначено в частині другій цієї статті на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Частиною третьою статті 21 Закону №1058-IV визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків.

Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Положення №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу V Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається, зокрема, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення. Так, додатком 4 до цього Положення затверджено форму довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Нормами статті 106 Закону №1058-IV передбачена відповідальність страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Статтею 83 Закону №1788-XII визначено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Оцінюючи наведені вище обставини, суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17, від 01.03.2021 у справі №423/757/17) при розгляді аналогічних спорів: касаційний суд неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, суд оцінює як протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови зарахувати ОСОБА_3 періоди роботи з 26.10.2004 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11.2007, з 01.01.2008 пo 29.02.2008, з 01.04.2008 пo 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 пo 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 14.07.2014, адже несплата страхувальником страхових внесків не повинна порушувати право позивача на соціальний захист.

Відтак, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 55 від 26.04.2023 року про відмову у призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 15.02.1980 по 31.12.1980, з 31.05.1981 по 14.06.1982, з 28.09.2000 по 22.09.2001, з 01.07.2006 по 31.12.2006, 01.12.2010 по 30.04.2012, з 21.03.2000 по 27.09.2000, з 23.09.2001 по 31.12.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11,2007, з 01.01.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2008 по 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10,2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 по 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 31.12.2012.

Оскільки вказані вище періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до загального страхового стажу, відтак сукупний спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 29 років, тобто є достатнім для призначення пенсії позивачці за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 25.11.2022.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 55 від 26.04.2023 року про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 15.02.1980 по 31.12.1980, з 31.05.1981 по 14.06.1982, з 28.09.2000 по 22.09.2001, з 01.07.2006 по 31.12.2006, 01.12.2010 по 30.04.2012, з 21.03.2000 по 27.09.2000, з 23.09.2001 по 31.12.2003, з 01.07.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.03.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2007, з 01.10.2007 по 30.11.2007, з 01.01.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2008 по 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.08.2009, з 01.10.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 28.02.2010, з 01.04.2010 по 31.05.2010, з 01.07.2010 по 30.11.2010, з 01.05.2012 по 31.12.2012 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.11.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (вул. Генерала Батюка, 8,Слов`янськ,Донецька область,84100 , код ЄДРПОУ - 13486010)

Головуючий суддя О.П. Шевчук