Справа № 260/4436/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2023 рокум. Ужгород№ 260/4436/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань Романець Е.М.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

представника відповідача не з`явився,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до суб`єкта владних повноважень - Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо видачі довідки для призначення пенсії;

зобов`язати Міністерство соціальної політики України видати ОСОБА_1 довідку для призначення пенсії окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад затвердженого наказом міністерства соціальної політики України 10.05.2017 року №750 за формою довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що звернувся до відповідача із заявою про видачу йому довідки для призначення пенсії відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких вони працювали. Однак відповідач повідомив про те, що станом на 01.05.2016 року стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить 9 років 9 місяців, та разом з тим, листом від 24.02.2023 року повідомлено, що до 20-рчного стажу, який дає право на пенсію державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, зараховується тільки час роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та вказує на те, що має достатній стаж для видачі довідки для призначення пенсії державного службовця, оскільки стаж служби в армії з 11.03.1985 року по 19.04.1987 року також враховується для видачі відповідної довідки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

26.06.2023 року Міністерство соціальної політики України подало відзив на позовну заяву, з якої вбачається, що таке проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування їхніх посад довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до ст. 37 закону №3723 видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з п. 3 Порядку №622. Оскільки за записами трудової книжки станом на 01.05.2016 року у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби, підстави для призначення йому пенсії відповідно до Закону №889 відсутні, а отже позивач не має права на отримання довідки про заробітну плату для призначення пенсій, оскільки це суперечить вимогам п. 2 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року до участі у даній справі залучено Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

08.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області подано пояснення на позовну заяву, з яких вбачається, що згідно даних трудової книжки позивача, його стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723, станом на 01.05.2016 року становить 9 років 9 місяців.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися. Однак, відповідач у поданому до суду відзиві просив справу розглядати без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 15.09.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до відповідача із заявою про видачу йому довідки для призначення пенсії відповідно Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 10.05.2017 року №750 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 року №766/30634 за формами довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженими постановою правління ПФУ від 17.01.2017 року №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048 (а.с. 8).

Листом від 21.09.2022 року відповідач повідомив позивача про те, що потрібно додатково надати інформацію, а саме: копію трудової книжки, копію положення про Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області; довідку з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу, в якому зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби, надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності у випадку, передбаченому п. 6 Порядку (а.с. 10).

18.11.2023 року, позивач, на виконання вказаного листа відповідача, подав заяву про видачу довідки для призначення пенсії та додав: довідку центрального державного архіву вищих органів влади та управління України; копію трудової книжки; копію Положення про Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області (а.с. 12).

Листом від 20.01.2023 року відповідач повідомив позивача про те, що за інформацією ПФУ, станом на 01.05.2016 року його стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 закону №3723 становить 9 років 9 місяців, а довідка про заробітну плату для призначення пенсій видається особам, які мають право на призначення пенсії (а.с. 14).

08.02.2023 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав на те, що ним та пенсійним Фондом не враховано його стаж служби у рядах радянської армії в період з 11.03.1985 року по 19.04.1987 року (а.с. 15).

Листом від 24.02.2023 року ку відповідач повідомив позивача про те, що до 20-річного стажу, який дає право на пенсію державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, зараховується тільки час роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців. Категорії посад державних службовців чітко визначено ст. 25 Закону України «Про державну службу» (а.с. 17-19).

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду, за захистом своїх порушених, на його думку, прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

1 травня 2016 року набув чинності Закон N 889-VIII, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон N 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону N 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом N 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону N 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону N 3723-XII.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону N 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону N 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону N 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону N 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону N 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З матеріалів справи встановлено, що єдиною підставою для відмови у видачі довідки позивачу для призначення пенсії, відповідно до положень Закону України "Про державну службу", стало те, що на думку відповідача, позивач має лише 9 років 9 місяців стажу на посадах державної служби з мінімально необхідних 10 років.

При цьому, спірним між сторонами у даній справі є питання зарахування до стажу на посадах державної служби періоду проходження військової служби в Радянській Армії у період з 11.03.1985 року по 19.04.1987 року.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 283 від 03.05.94 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та управлінні НБУ) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби з 11.03.1985 року по 19.04.1987 року до стажу державної служби не зважаючи на те, що така посада не віднесена до посад державних службовців.

Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України "Про державну службу".

За таких обставин, оскільки позивач з урахуванням періодів військової служби має понад 10 років стажу державної служби, то відповідно має право на отримання довідки для призначення пенсії відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких вони працювали, а відтак слід визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі вказаної довідки позивачу для призначення пенсії.

Як вбачається із позовних вимог позивач просить суду зобов`язати Міністерство соціальної політики України видати ОСОБА_1 довідку для призначення пенсії окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад затвердженого наказом міністерства соціальної політики України 10.05.2017 року №750 за формою довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3.

Однак, суд вказує на те, що зобов`язання відповідача за рішенням суду видати довідку про заробітну плату набуде ознак втручання суду у дискреційні повноваження відповідача, що є неприпустимим і суперечить завданням адміністративного судочинства.

На переконання суду ефективним та належним (щодо даних правовідносин) способом захисту прав позивача наразі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.11.2022 року про видачу довідки для призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Європейський суд з прав людини у справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 31.05.2023 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01060, код ЄДРПОУ - 37567866) щодо відмови у видачі довідки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) для призначення пенсії відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, за формою довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01060, код ЄДРПОУ - 37567866) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 18.11.2022 року про видачу довідки для призначення пенсії, з врахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01060, код ЄДРПОУ - 37567866) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 02.10.2023 року.

СуддяС.А. Гебеш