Справа № 600/6009/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6009/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якому просить:

- постанову за № 54186 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень, постанову за № 54191 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень, постанову за № 54198 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень, постанову за № 54279 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень - визнати неправомірною та скасувати.

1.2. Ухвалою суду від 07.09.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

1.3. Ухвалою суду від 13.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.09.2023 року.

1.4. Ухвалою суду від 18.09.2023 року, занесеною до проколу судового засідання, задоволено частково клопотання представника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву до 21.09.2023 року. Окрім цього, ухвалою суду від 18.09.2023 року, занесеною до проколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні та розгляд справи призначено на 21.09.2023 року.

1.5. Ухвалою суду від 21.09.2023 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 . Окрім цього, ухвалою суду від 21.09.2023 року, занесеною до проколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні та розгляд справи призначено на 28.09.2023 року.

1.6. 28.09.2023 року від учасників справи надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за їх відсутності. У зв`язку з викладеним, суд, керуючись частиною 3 статті 194 та частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визнав за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 14.08.2023 року заступником начальника Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Душенко В.В у рамках виконавчого провадження №51114733 винесено 4 (чотири) постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. за невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/13-ц.

2.3. Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем постановами, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. У судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що у оскаржуваних постановах зазначено, що ОСОБА_3 , не виконала рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/ 13-ц від 23.10.2014 року, відповідно до якого було зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 .

3.2. Однак, під час проведення виконавчих дій боржник неодноразово наголошувала державному виконавцю, що вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні доньки із батьком, однак такі обставини не переконують посадову особу, яка в свою чергу здійснює тиск на матір дівчинки шляхом накладення стягнень, не зважаючи на той факт, що матір дитину приводила на побачення. Так у постановах від 14.08.2023 року виконавець зазначає, ним перевірено виконання боржником рішення суду 13.07.2023 року, 01.08.2023 року, 10.08.2023 року, 18.07.2023 року о 15 - 00 годин за адресою АДРЕСА_1 (місце проживання батька) та побачення з дитиною не відбулося, оскільки боржник не забезпечив присутність дитини, саме тому вважає, що є підстави для накладення штрафу.

3.3. Водночас, наголошує, що існує неясність у тому, яким чином можна встановити невиконання ОСОБА_1 судового рішення, якщо воно полягає у зобов`язанні не чинити перешкод, адже суд не зобов`язував позивача силоміць притягувати доньку проти її волі та ще й додому до батька. ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 , а перевірка здійснювалась за адресою АДРЕСА_1 .

3.4. Принагідно інформує, що ОСОБА_1 , не чинила та не чинить перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , в той же час не може силоміць доставляти (приводити) доньку в місце проживання батька. Суд зобов`язав ОСОБА_4 не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною, в той же час суд жодним чином не зобов`язував ОСОБА_3 доставляти дитину саме за місцем проживання батька. Ні батько, ні державний виконавець не цікавляться думкою самої ОСОБА_6 , яка неодноразово виражала своє небажання, зустрічатись із батьком, як у судових засіданнях так і при зустрічі з держаним виконавцем та психологом.

3.5. На переконання позивача, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Однак державний виконавець не тільки не встановив сам факт невиконання судового рішення, адже воно полягає лише у не перешкоджанні, а не в обов`язковому приводу доньки на місце, але й не переконався чи були поважні причини неприбуття ОСОБА_6 на зустріч із батьком.

3.6. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

3.7. У зв`язку із наведеним, позивач вважає що, постановляючи вимогу виконавця від 26.06.2023 року № 46377, державний виконавець вимагаючи забезпечити боржником ОСОБА_1 побачень стягувача з дитиною 04.07.2023 року, 18.07.2023 року, 13.07.2023 року, 27.07.2023 року, о 15-00 за адресою місця фактичного проживання стягувана, а саме: АДРЕСА_1 , вийшов за межі судового рішення самовільно, оскільки таких вимог в рішенні не передбачено.

3.8. Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства, представник позивача вважає, що державним виконавцем не доведено правомірності застосування штрафу, а тому спірні постанови про стягнення штрафу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

3.9. На уточнююче запитання суду, чому позивач 13.07.2023 року, 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року не забезпечила побачення стягувача з дитиною, остання суду пояснила, що 13.07.2023 року вони з донькою ОСОБА_6 були у місті Львові з метою обрання університету для навчання (жодного документального підтвердження цьому не надала), а 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року ОСОБА_6 відмовилась їхати на побачення до батька, оскільки не хоче з ним спілкуватися.

3.10. Також, позивач суду повідомила, що ОСОБА_7 не спілкується з батьком взагалі та бачилась з ним лише в судах (тричі) та одного разу у липні 2021 року.

Позиція відповідача

3.11. У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, вважає постанови про накладення штрафів такими, що винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/10594/ 13-ц від 23.10.2014 року, позивачем не виконано.

3.12. В обґрунтування своєї позиції наголошує на тому, що чинна редакція статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Отже, боржник, якою є позивач по справі, зобов`язана, була вчиняти активні дії щодо забезпечення побачень стягувача з дитиною, однак наведеного вона не робила.

3.13. Натомість, позивач вводила в оману державного виконавця, пояснюючи відсутність дитини її перебуванням за межами міста Чернівців, у зв`язку із вступом у вищий навчальний заклад, який знаходиться у місті Львові. Жодного документального підтвердження цьому вона не надала.

Пояснення третьої особи

3.14. ОСОБА_2 та його представниця, вважають позов необґрунтованим та просять суд у його задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що ОСОБА_1 систематично не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/ 13-ц від 23.10.2014 року, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 .

Наведена систематичність унеможливлює реалізувати ОСОБА_2 свої батьківські права, а тому єдиним виходом із ситуації є штрафування позивачки, яка в силу положень статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язана забезпечити побачення стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду.

3.15. Також, суду пояснили, що вважають ОСОБА_1 винною в тому, що ОСОБА_7 не хоче зустрічатися зі своїм батьком, оскільки позивач негативно впливає на свою доньку, не вживає жодних заходів щодо її спілкування з батьком (не залучає психологів, медіаторів, тощо)

IV. ДОПИТ СВІДКІВ

4.1. Судом, після видалення із залу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як свідка допитано ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та раніше її прізвище, ім`я та по-батькові були ОСОБА_5 .

Відповідаючи на запитання суду, свідок ОСОБА_7 пояснила, що на сьогодні вона є студенткою Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича та проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Зі своїм біологічним батьком вона не спілкується і не хоче спілкуватися. Будь-якого контакту з ним не має, на телефоні дзвінки та повідомлення не відповідає. Вважає, що вона доросла людина і сама вирішує з ким їй зустрічатися, а з ким ні. Рішенням суду її ніхто не зобов`язував з батьком зустрічатися, і воно стосується виключно її матері.

На запитання суду, чому вона 13.07.2023 року, 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року не прибула на побачення до батька, свідок ОСОБА_7 пояснила, що 13.07.2023 року вона з матір`ю була у місті Львові з метою обрання університету для навчання (жодного документального підтвердження цьому не надала), а 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року відмовилась їхати на побачення до батька, оскільки не хоче з ним спілкуватися.

Останній раз була на зустрічі з батьком у 2021 році.

4.2. Також, судом як свідка допитано ОСОБА_8 , яка є практикуючим психологом та складала висновок за результатами роботи психолога від 13.08.2021 року, залученого до виконавчого провадження в якості спеціаліста щодо надання психологічного висновку стосовно психологічного стану неповнолітньої ОСОБА_5 .

Зокрема, 08.07.2021 року нею було проведено психологічне спостереження за ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) під час її зустрічі з ОСОБА_2 . Перед цим вона розмовляла з ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) і почула від неї, що остання не знає батька і має на нього образу з дитинства. Контакт дитини з батьком тривав близько 1-1,5 години, однак прямого діалогу не було, оскільки постійно втручалась мати. Мати тиснула на дитину, від чого остання ніяковіла. У ході контакту домовились про зустріч для прогулянки в парку, яка не відбулась.

Також, суду пояснила, що вона не є судовим експертом, проводила виключно психологічне спостереження, а не обстеження, часу було достатньо для прийняття рішення, погроз з боку державного виконавця вона не чула.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що заступником начальника Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Душенко В.В у рамках виконавчого провадження №51114733 винесено 4 (чотири) постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. за невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/13-ц.

5.2. Виконавче провадження №51114733 відкрито за виконавчим листом від 23.10.2014 року, виданим Шевченківським районним судом м. Чернівці у справі № 727/10594/13-ц, яким, згідно резолютивної частини рішення суду від 15.10.2014 року, визначено:

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити участь ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення системних побачень з дитиною першої та третьої суботи місяця з 14 до 18 годин, перший та третій вівторок місяця, другий та четвертий четвер місяця з 15 до 18 годин, а також щорічно в день народження дитини 7 грудня, на Новий рік 1 січня, у дні релігійних свят - Різдво Христове, Великдень, Трійця з 14 до 17 годин за місцем проживання позивача за відсутністю матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері.

Дозволити ОСОБА_2 самостійно організовувати та проводити на території України оздоровлення доньки ОСОБА_5 двічі на рік у період шкільних канікул, але не більше 12 днів кожного разу.

5.3. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2022 року (справа №727/10594/13-ц, провадження №2-р/727/4/22) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення (Т.2, а.с.7-8)

Підставою для звернення із заявою про роз`яснення судового рішення стало те, «… що на сьогодні зі сторони органу виконавчої служби виникло питання, що ніби матір-заявниця чинить перешкоди у виконанні судового рішення, відповідно було складено ряд постанов про притягнення її до відповідальності у виді штрафу. У заявниці, як матері немає механізму примусово заставити дитину спілкуватися. Вважає, що роз`яснення даної частини рішення дасть можливість подальшому уникнути непорозумінь з органами виконавчої служби, дасть можливість поважати точку зору дитини при виконанні судового рішення».

Відповідно до мотивувальної частини цієї ухвали суд зазначив наступне:

«…Відповідно до ч. 1 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Отже, ОСОБА_4 має забезпечити побачення ОСОБА_2 відповідно до рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року, а саме: визначити участь ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною першої та третьої суботи місяця з 14 до 18 години, перший та третій вівторок місяця, другий та четвертий четвер місяця з 15 до 18 години, а також щорічно в день народження дитини 7 грудня, на Новий рік 1 січня, у дні релігійних свят Різдво Христове, Великдень, Трійця з 14 до 17 години за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побаченнь до місця проживання матері та дозволити ОСОБА_2 самостійно організовувати та проводити на території України оздоровлення доньки ОСОБА_5 двічі на рік у період шкільних канікул, але не більше 12 днів кожного разу.

Щодо зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то це стосується безпосередньо предмета позову щодо усунення перешкод у спілкування з дитиною, що є позовом про заборону ОСОБА_3 , яка чинила перешкоди ОСОБА_2 у здійснені ним свого права на спілкування з дитиною, у зв`язку з чим виник спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду, тобто, рішення не припускає різного тлумачення що та не допускає подвійного трактування.

Отже, зміст рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2014 року, що змінено рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року, викладено чітко і зрозуміло та не допускає подвійного його трактування».

5.4. Крім цього, у матеріалах виконавчого провадження міститься:

- висновок за результатами роботи психолога ОСОБА_8 від 13.08.2021 року згідно якого в поведінці ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) спостерігаються ознаки феномену відчуження від батька та емоційна залежність у прийнятті власного рішення від матері (Т.1, а.с.196-198);

- висновок про результати психологічного аналізу конфліктної ситуації, що склалась між колишнім подружжям громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_1 після розлучення від 07.11.2018 року, складений психологом ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) переживає так званий конфлікт лояльності, ставши заручником конфліктних взаємин між її батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що призводить до формування у неї «синдрому відчуження від батька» (Т.2, а.с.53-63);

- висновки психолога за результатами вивчення ситуації з метою забезпечення сприятливих умов повноцінного розвитку дитини від 16.01.2019 року та 21.02.2020 року, складені практикуючим психологом ОСОБА_10 , згідно яких «Необхідно розв`язати конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Оскільки, батьки ОСОБА_6 все ще цього не зробили, необхідно залучити посередника (медіатора) для розв`язання наявних протиріч або звернутися до сімейного консультанта або психолога», «Наразі склалися такі обставини психологічного характеру, які унеможливлюють повноцінні родинні стосунки між донькою та батьком і родичами по батьковій лінії. Для відновлення повноцінного спілкування необхідним є залучення спеціаліста з дитячої та сімейної психології, який знайомий з проявами феномену «емоційного відчуження дитини» за ОСОБА_13 » (Т.2, а.с.64-67, а.с.68-70).

5.5. Щодо обставин накладення штрафу, то судом встановлено, що 26.06.2023 року державним виконавцем оформлено вимогу виконавця №46377, якою вимагав забезпечити боржником ОСОБА_1 побачень стягувана з дитиною 04.07.2023 та 18.07.2023 з 15.00 до 18.00 год., та 13.07.2023 та 27.07.2023 з 15.00 до 18.00 год., за адресою місця фактичного проживання стягувача, а саме: АДРЕСА_1 .

5.6. У свою чергу, листами від 12.07.2023 року та від 18.07.2023 року ОСОБА_1 , у відповідь на вимогу за № 46377 від 26.06.2023 року, повідомила, що з моменту розірвання шлюбних стосунків, вона не перешкоджала спілкуванню спільної доньки з батьком, що підтверджують ряд документів, які містяться у матеріалах виконавчого провадження. Додатково у листі наголосила, що з моменту постановлення судового рішення по справі, ОСОБА_2 неодноразово звертався до органів виконавчої служби з даним Виконавчим листом та були складені Акти у період з 2014 року по 2016 року, із змісту яких вбачається, що вона не перешкоджала у спілкуванні дитини з батьком. Також зазначила, що станом на 12.07.2023 року, 13.07.2023 року, 18.07.2023 року, вона не перешкоджає у такому спілкування, однак повідомляє, що вони перебуватимуть за межами області у зв`язку з підготовкою документів на вступ до вищого навчального закладу, а тому просила визнати поважною причиною не прибуття на вищевказану зустріч.

5.7. Постановою державного виконавця за вих. №54186 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400,00 грн за незабезпечення присутності 13.07.2023 року дитини ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача (Т.1, а.с.19-21).

5.8. Постановою державного виконавця за вих. №54191 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400,00 грн за незабезпечення присутності 18.07.2023 року дитини ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача (Т.1, а.с.25-27).

5.9. Постановою державного виконавця за вих. №54198 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400,00 грн за незабезпечення присутності 01.08.2023 року дитини ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача (Т.1, а.с.22-24).

5.10. Постановою державного виконавця за вих. №54279 від 14.08.2023 року по ВП №51114733 про накладення штрафу на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400,00 грн за незабезпечення присутності 10.08.2023 року дитини ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача (Т.1, а.с.16-19).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є 4 (чотири) постанови заступника начальника Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Душенко В.В по виконавчому провадженню №51114733, якими на позивача накладено штраф у розмірі по 3400,00 грн. (на загальну суму 13600,00 грн.).

6.2. Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати зазначеним постановам відповідача оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

6.3. Водночас суд звертає увагу на те, що в цій справі в межах адміністративної юрисдикції, надаватиметься оцінка виконання позивачем рішення суду, яке прийняте в цивільній справі та врегульовує сімейні правовідносини пов`язанні з проведенням побачень батька з донькою. За загальними стандартами правосуддя судовий контроль за виконанням рішення суду здійснюється тим судом, яким прийняв рішення в межах своєї юрисдикції. Однак, для справ цієї категорії (оскарження постанов щодо застосування штрафу) законодавець наділив саме суд адміністративної юрисдикції повноваженнями, перевіряти законність постанов державного виконавця про застосування штрафу, а тому суд має перевірити правомірність оскаржуваних постанов, дотично перевіряючи, як позивач, будучи боржником по виконавчому провадженню, виконує рішенням суду у цивільній справі.

6.4. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

6.5. У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

6.6. Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

6.7. Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

6.8. Відповідно до статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

6.9. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, №2475-VIII внесено зміни до Закону №1404-VІІІ, якими додано статтю 64-1.

6.10. Так, статтею 64-1 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Тобто, наведена стаття є спеціальною нормою, якою врегульовані правовідносини з виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною. А отже, вона є пріоритетною при правозастосуванні до цих правовідносин.

6.11. Відповідно до частини 1 статті 64-1 Закону №1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням, а згідно частини 2 цієї ж статті Закону №1404-VIII державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Аналогічні положення містить розділ IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

6.12. Проаналізувавши наведені положення частини 1 статті 64-1 Закону №1404-VIII слід прийти до висновку, що боржник зобов`язаний вчинити активні дії щодо забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

При цьому суд звертає увагу, що чинна редакція частини 1 статті 64-1 Закону №1404-VIII, змінила підхід до даного виду правовідносин, внаслідок чого пасивна поведінка боржника у виді не чинення перешкод у спілкуванні дитини із стягувачем є недостатньої. Боржник має певні позитивні зобов`язання, сутність яких полягає у вчиненні активних дій щодо забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду.

6.13. Відповідно до резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/13-ц, на виконання якого відкрито виконавче провадження №51114733 за виконавчим листом від 23.10.2014 року, визначено:

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити участь ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення системних побачень з дитиною першої та третьої суботи місяця з 14 до 18 годин, перший та третій вівторок місяця, другий та четвертий четвер місяця з 15 до 18 годин, а також щорічно в день народження дитини 7 грудня, на Новий рік 1 січня, у дні релігійних свят - Різдво Христове, Великдень, Трійця з 14 до 17 годин за місцем проживання позивача за відсутністю матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері.

Дозволити ОСОБА_2 самостійно організовувати та проводити на території України оздоровлення доньки ОСОБА_5 двічі на рік у період шкільних канікул, але не більше 12 днів кожного разу.

6.14. Аналізуючи наведене, слід прийти до висновку, що суд цивільної юрисдикції встановив, окрім іншого, право ОСОБА_2 (батьківських прав не позбавлений) на систематичні побачення з його донькою ОСОБА_5 (на сьогодні ОСОБА_7 ), та зобов`язав ОСОБА_4 (на сьогодні ОСОБА_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 .

6.15. Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач у цій справі зверталась із заявою про роз`яснення судового рішення у частині його виконання, оскільки у неї немає механізму примусово заставити дитину спілкуватися з батьком.

Як встановлено судом вище, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2022 року (справа №727/10594/13-ц, провадження №2-р/727/4/22) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення (Т.2, а.с.7-8)

Відповідно до мотивувальної частини цієї ухвали суд зазначив наступне:

«… ОСОБА_4 має забезпечити побачення ОСОБА_2 відповідно до рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року, а саме: визначити участь ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною першої та третьої суботи місяця з 14 до 18 години, перший та третій вівторок місяця, другий та четвертий четвер місяця з 15 до 18 години, а також щорічно в день народження дитини 7 грудня, на Новий рік 1 січня, у дні релігійних свят Різдво Христове, Великдень, Трійця з 14 до 17 години за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері та дозволити ОСОБА_2 самостійно організовувати та проводити на території України оздоровлення доньки ОСОБА_5 двічі на рік у період шкільних канікул, але не більше 12 днів кожного разу.

Щодо зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то це стосується безпосередньо предмета позову щодо усунення перешкод у спілкування з дитиною, що є позовом про заборону ОСОБА_3 , яка чинила перешкоди ОСОБА_2 у здійснені ним свого права на спілкування з дитиною, у зв`язку з чим виник спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду, тобто, рішення не припускає різного тлумачення що та не допускає подвійного трактування…».

6.16. Суд у цій справі не вправі переоцінювати судові рішення судів загальної юрисдикції, а отже встановлені ними обставини та прийнятті рішення, є обов`язковими як для державного виконавця, так і для сторін виконавчого провадження.

6.17. Аналізуючи наведені судові рішення, у сукупності з положеннями частини 1 статті 64-1 Закону №1404-VIII, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 зобов`язана вчиняти активні дії щодо забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду.

Відсутність у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/10594/13-ц прописаного детального алгоритму дій щодо організації побачень батька з донькою, свідчить про його гнучкість та не позбавляє обов`язку позивача у цій справі виконувати положення частини 1 статті 64-1 Закону №1404-VIII.

6.18. Крім цього, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Наведені положення Конституції України, дублюються в усіх процесуальних кодексах України (а тому числі КАС України) та є в усіх міжнародних нормативно-правових актах, які стосуються питань судоустрою.

6.19. Дослідженням матеріалів справи, а також заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка ОСОБА_7 , судом встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2014 року, яке змінено рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року, у справі №727/10594/13-ц не виконується, що фактично нівелює його сутність та дискредитує органи державної влади в Україні.

Наведене є неприпустимим у правовій державі та негативно сприймається ЄСПЛ, відповідно до його усталеної практики.

6.20. Відповідно до частини 3 статті 64-1 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

6.21. З наведених вище положень Закону №1404-VIII слідує, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути виключно невиконання такого рішення без поважних причин, тоді як боржник мав реальну можливість та обов`язок виконати судове рішення.

6.22. Дослідженням матеріалів виконавчого провадження, а також з врахуванням пояснень сторін у справі та третьої особи, встановлено, що 13.07.2023 року, 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року ОСОБА_1 не забезпечила присутність дитини ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) за місцем проживання стягувача, тим самим не виконавши рішення суду та вимогу державного виконавця.

6.23. Будь-яких доказів не можливості забезпечити присутність дитини ОСОБА_5 за місцем проживання стягувача позивач не надала ні суду, ні державному виконавцю при винесенні оскаржуваних постанов. При цьому суд звертає увагу на наявність комунікації між нею та державним виконавцем.

6.24. Щодо причин не прибуття ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) за місцем проживання стягувача, а саме те, що 13.07.2023 року вони разом з матір`ю перебували у місті Львові, а 18.07.2023 року, 01.08.2023 року та 10.08.2023 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) не хотіла зустрічатися з батьком в силу своєї неприязні до нього, суд зазначає наступне.

6.25. Позивач по справі не надала ні суду, ні державному виконавцю жодного доказу перебування її та ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) 13.07.2023 року у місті Львові з метою обрання вищого навчального закладу для вступу. Зокрема, документального підтвердження (квитанції на паливо, квитки на транспорт, фотографії зі Львову, рекламні буклети ВУЗів, рух коштів на банківський картці щодо оплати вартості дороги, їжі, тощо) перебування ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) у Львові не має.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) вступила на навчання в Чернівецький національний університет ім. Ю. Федьковича.

6.26. Щодо не бажання ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) зустрічатися з ОСОБА_2 , то суд насамперед звертає увагу на конфліктні відносини між позивачем, з якою проживає ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 . Своє негативне відношення до колишнього чоловіка позивач не приховувала у залі судового засіданні.

6.27. У матеріалах виконавчого провадження містяться висновки психологів (див. пункт 5.4. цього рішення), згідно змісту яких ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) переживає так званий конфлікт лояльності, ставши заручником конфліктних взаємин між її батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що призводить до формування у неї «синдрому відчуження від батька». Наведене у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_8 , а також непрямо ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ).

6.28. Суд не перекладає вину за цю конфліктну ситуацію на ОСОБА_1 , оскільки конфлікт це завжди непорозуміння між двома і більше особами. Однак, суд вважає, що позивач, незважаючи на своє відношення до ОСОБА_2 , зобов`язана була вчиняти дії щодо забезпечення спілкування доньки з батьком, в тому числі шляхом залучення психолога, медіатора тощо.

Але нічого з цього не було зроблено, жодних доказів зворотного позивач суду не надала.

6.29. За своєї природою штраф, який накладений державним виконавцем на позивача, має свою особливість, згідно якого особа карається саме за бездіяльність. Доказів активних дій щодо виконання рішення суду позивач не надала, а отже правомірно була притягнута до відповідальності згідно статті 64-1 Закону №1404-VIII.

6.30. Закон суровий, але він закон та підлягає застосуванню незалежно від причин конфлікту в цих правовідносинах, у зв`язку з чим, суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити повністю.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

7.2. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності та враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність прийняття оскаржуваних позивачем постанов, а тому суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

7.3. Окрім цього, суд вважає за необхідним зазначити, що ОСОБА_2 має право на побачення зі своєю донькою, а позивач зобов`язана не вчиняти перешкоди цьому. Суд усвідомлює те, що позивач як матір, яка постійно проживає разом з дітьми, може впливати на їх волевиявлення щодо побачень з батьком.

7.4. Надаючи в межах адміністративної справи суху оцінку наведеній вище сімейній трагедії, суд не вирішить конфлікт між учасниками цієї справи, однак він зорієнтує сторони на подальшу комунікацію між собою, заради майбутнього дитини. Рішення суду необхідно виконувати, навіть якщо внутрішні переконання цьому суперечать.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. У зв`язку із відмовою у задоволенні цього позову, суд не стягує та не присуджує судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, відмовити повністю.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Чернівці, вул. Леоніда Дергача, буд. 25-27, ).

Третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя О.В. Анісімов