Справа № 520/2087/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 р. Справа № 520/2087/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 29.05.23 по справі № 520/2087/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо поновлення строку на подачу заяви, в порядку ст. 383 КАС України.

В обґрунтування вимог вказаної заяви пояснив, що судом першої інстанції при розгляді зави ОСОБА_1 від 03.05.2023, поданої в порядку ст. 383 КАС України, не розглянуто клопотання про поновлення строку, встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України, а відтак, зважаючи на норми ч. 4 ст. 306 КАС України, з метою найшвидшого розгляду апеляційної скарги позивача на ухвалу від 15.05.2023 про відмову у задоволенні вказаної заяви, просив врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а та поновити строк на подачу вказаної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі № 520/2087/2020 у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі № 520/2087/2020 та постановити нову, в якій визначити п`ятнадцятиденний строк, протягом якого суд першої інстанції має винести додаткове рішення щодо клопотання позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду із заявою, в порядку ст. 383 КАС України, а також постановити окрему ухвалу щодо порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції без попереднього вирішення питання щодо поновлення строку на подання заяви, в порядку ст. 383 КАС України, передчасно, без будь-якого обґрунтування, всупереч правовій позиції Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, ухвалою від 15.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача (без розгляду по суті).

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення вимог апелянта, процитував оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та просив залишити її без змін, як законну і обґрунтовану

Відповідно до ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 у справі № 520/2087/2020 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області при відмові ОСОБА_1 в призначенні з 26.04.2019 пенсії за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) з 26.04.2019 пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден, обчислити пенсію з 26.04.2019 відповідно до ч.3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418, та здійснити її виплату.

Судове рішення набрало законної сили, судом видано виконавчі листи у справі.

24.05.2023 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просив суд ухвалити додаткове судове рішення щодо поновлення йому строку на подачу заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його ухвалення відповідно до ст. 252 КАС України, процесуальні рішення щодо поновлення строку суд приймає у порядку ст. 121 КАС України за умови недотримання процесуальних строків, натомість судом вже було розглянуто заяву позивача в порядку ст. 383 КАС України, про що постановлено ухвалу від 15.05.2023, якою у задоволенні заяви відмовлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки вважав, що судом під час постановлення ухвали від 15.05.2023 не вирішено його клопотання про поновлення строку на подання заяви про встановлення судового контролю відповідно до ст. 383 КАС України, та передчасно відмовлено у задоволенні такої заяви.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 , 4, 5 ст. 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З аналізу наведених норм слідує, що перед тим ніж розглядати по суті заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України, суд має встановити відповідність її вимогам, зазначеним у цій статті, зокрема ч. 4 ст. 383 КАС України щодо дотримання десятиденного строку звернення до суду, та лише, дійшовши висновку про дотримання заявником вказаних норм, перейти до її розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі № 520/2087/2020 у задоволенні заяви позивача - відмовлено.

Роз`яснено позивачу його право звернутися до суду з позовними вимогами щодо питань, порушених у заяві вх.№01/37845/23 від 09.05.2023.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що питання, порушені позивачем є предметом окремого дослідження судом при розгляді справи в порядку позовного провадження, а не на стадії виконання судового рішення, оскільки питання щодо алгоритму призначення пенсії (розрахункових величин, коєфіцієнтів, тощо) судом не розглядалось, а резолютивна частина рішення містить лише посилання на норми права, відповідно до яких пенсія мала бути призначена позивачу.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383, у колегії суддів наявні підстави стверджувати, що суд першої інстанції вважав вказану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 383 КАС України, зокрема і в частині дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Варто зазначити, судом відмовлено у задоволенні заяви позивача саме за наслідками розгляду її по суті, а не з підстав недотримання строку звернення. Крім того, наслідком пропущення строку, встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України є повернення такої заяви, а не відмова у її задоволенні.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 252 КАС України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 по справі № 520/2087/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій