Справа № 440/11950/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/11950/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 13 вересня 2023 року) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /надалі відповідач/ про:

- визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О. від 23 квітня 2019 року ВП №58978152 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови, виданої 03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченко С.В. /а.с. 54-58/.

Позов обґрунтований тим, що 23 квітня 2019 року відповідачем протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58978152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, виданої 03 вересня 2018 року у ВП №46225190 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченко С.В., оскільки строк пред`явлення до виконання такого виконавчого документу становить три місяці та такий строк закінчився.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, надіславши до суду лише матеріали відповідного виконавчого провадження.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, частини другої статті 257, статті 262 та частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

27 січня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 23 червня 2014 року №755/13525/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 7775447,86 грн; стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третейськього збору в сумі 25500,00 та судових витрат в сумі 121,80 грн /а.с. 15/.

30 червня 2015 року державним виконавцем Ткаченком Сергієм Володимировичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №46225190 /а.с. 81/, якою постановлено стягнути з боржника: ОСОБА_1 , виконавчий збір у розмірі 780106,97 грн.

03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Євгеном Олександровичем на підставі заяви стягувача прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 46225190 /а.с. 16/, в якій зазначено, що стягувач звернувся із заявою про повернення виконавчого документа згідно частини першої статті 37 ЗУ "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим постановлено повернути стягувачу виконавчий лист від 23 червня 2014 року №755/13525/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 7775447,86 грн та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третейськього збору в сумі 25500,00 та судових витрат в сумі 121,80 грн.

23 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58978152 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №46225190, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 780 106,97 грн /а.с. 13-14/.

Не погодившись із постановою про відкриття виконавчого провадження №58978152 від 23 квітня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Беручи до уваги обставини та доводи, які наведені позивачем, та відсутність заперечень відповідача стосовно строку звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58978152 від 23 квітня 2019 року, суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, а тому переходить до розгляду позовних вимог по суті.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 1 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинного до 05 січня 2017 року /надалі - Закон № 606-XIV (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження ВП №46225190)/, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частинами першою- третьою статті 28 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до пункту 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 /у відповідній редакції/, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

З аналізу наведених положень слідує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом, державний виконавець повинен зазначити про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначити, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом. В подальшому у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що у встановлений державним виконавцем строк виконавчий лист №755/13525/14-ц від 23 червня 2014 року боржником не виконаний та державним виконавцем була прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 червня 2015 року ВП №46225190.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /надалі Закон №1404-VІІІ (у відповідній редакції)/.

Відповідно до частини сьомої Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, а учасниками справи не заперечується, що стягувачем була подана заява про повернення виконавчого документа та 03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Євгеном Олександровичем на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 46225190, а 23 квітня 2019 року на підставі статей 3, 4, 24, 25 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46225190.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року ВП № 46225190 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року № 58978152 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46225190 винесені державним виконавцем після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, а тому спірні правовідносини регулюються саме цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною четвертою статті 37 Закону № 1404-VІІІ про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Приписами статті 40 Закону № 1404-VІІІ передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Так, частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з перелічених в законі підстав постанова про стягнення виконавчого збору за нормами Закону №1404-VІІІ виноситься тоді, коли виконавчий збір до цього моменту ще не стягнуто.

А як встановлено судом, у виконавчому провадженні №4625190 на підставі норм чинного на той момент Закону № 606-XIV вже було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 червня 2015 року ВП № 46225190, а тому обов`язку виносити таку ж саму постанову, але вже на підставі норм Закону №1404-VIII, у державного виконавця не виникало.

Перевіряючи правомірність винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження №58978152 від 23 квітня 2019 року з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 46225190 у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу згідно постанови державного виконавця від 03 вересня 2018 року, суд виходить з наступного.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як-то: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З такого правового регулювання слідує, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, на підставі якого державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього цього виконавчого документа зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

У спірних правовідносинах виконавчий збір підлягав стягненню з боржника не тільки відповідно до положень статті 28 Закону № 606-XIV у зв`язку з невиконанням боржником рішення майнового характеру у встановлений строк, а також і відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його заявою, а тому суд враховує, що згідно матеріалів виконавчого провадження постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року ВП №4625190 зареєстрована в ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області у квітні 2019 року за вх.№3504/023-30 /а.с. 75/ та передана до виконання державному виконавцю Федьку Є.О. лише 23 квітня 2019 року /а.с. 74/, який того ж самого дня, 23 квітня 2019 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58978152.

Оскільки вчинення реєстраційних дій в автоматизованій системі виконавчого провадження не можна ототожнювати із вчиненням виконавчих дій державним виконавцем, то несвоєчасна реєстрація в автоматизованій системі виконавчого провадження матеріалів виконавчого провадження, в тому числі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року ВП №4625190, та їх передача державному виконавцю для виконання не може мати наслідком скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року ВП №58978152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №46225190 та фактичного звільнення позивача від сплати виконавчого збору, який стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених законом.

Крім того, абзацом третім частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Оскільки позивачем не доведено відсутності підстав для стягнення з нього виконавчого збору у виконавчому провадженні №4625190, суд доходить висновку, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону № 1404-VIII прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58978152 від 23 квітня 2019 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №46225190, у зв`язку з чим підстави для її визнання протиправною та скасування відсутні.

Доводи позивача не спростовують вищевикладені висновки суду у цій справі.

Тож у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року ВП №58978152.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Н.І. Слободянюк