Справа № 640/30283/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 16 червня 2020 року № 2600-0314-8/75822 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 26 травня 2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 16 червня 2020 року № 2600-0314-8/75822 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 26 травня 2020 року, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що згідно з записами в трудовій книжці, в останній не вбачаються посади, які дають право виходу на пенсію по вислузі років.

Також апелянт вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

31 травня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому позивач повністю підтримує правову позицію та висновки суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу пенсійного органу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, позивач наполягає, що згідно розділу XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» постанови Ради Міністрів СРСР № 1173, право на пільгове пенсійне забезпечення мають, зокрема, робітники прядильних цехів, прядильник.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачем через електронний кабінет було подано заяву про призначення пенсії вхідний номер № 2996 від 26.05.2020.

01.06.2020, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу через електронний портал повідомило про відмову призначенні пенсії.

03.06.2020 позивачем було направлено через електронний кабінет звернення № ВЕБ- 26002-Ф-С-20-033662 про роз`яснення причин відмови у призначенні пенсії.

У подальшому, ГУ ПФУ в м. Києві повідомило про те, що відповідно до наданих документів, страховий стаж складає 24 роки 19 днів. Згідно записів в трудовій книжці, не вбачаються посади, які дають право на виходу на пенсію по вислузі років. Оскільки стаж роботи за вислугу років станом на 11.10.2018 відсутній, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно заяви від 26.05.2020, про що повідомлено листом Головного управління № 23600-0314-8/78522 від 16.06.2020.

Вважаючи відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що робота позивача у період навчання в ПТУ при «Київській прядильній фабриці» з 01.09.1984 по 20.07.1986 року та на посаді прядильний 5 розряду прядильницького цеху Київської бавовняно-придильної фабрики (від 17.02.1992 Київське орендне підприємство «Бавовнянка») з 21.07.1986 по 07.08.1995 року, повинна зараховуватись до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 розділу XXXII «Загальні професії» постанови РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст. 1 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Законом №1058 передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону №1058 працівникам, зайнятих на повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Згідно підпункту 1 та 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

За вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічні положення закріплено в Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугувала відсутність, на думку відповідача, у трудовій книжці записів посад, які дають право виходу на пенсію по вислузі років.

Переглядаючи оскаржуване рішення відповідача в системному взаємозв`язку з висновками суду першої інстанції та доводами апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, в період 01.09.1984 по 20.07.1986 (1 рік 10 місяців 19 днів), позивач проходила навчання в ПТУ при «Київській бавовно-прядильній фабриці» де отримала кваліфікацію прядильниці 5 розряду прядильного цеха.

З 21.07.1986 по 03.08.1995, працювала прядильницею 5 розряду до прядильного цеха Київської бавовно-прядильної фабрики (9 років 0 місяців 13 днів).

У період 04.08.1995 - 25.04.1996, позивач працювала в Тресті «Київміськбуд» № 4 на посаді робітника комплексного обслуговування та зберігання домоволодіння (8 місяців 21 день).

26.04.1996 - 20.10.1998 в порядку переведення, працювала в ДП «ЕКОС ЖУ «Центральне» робітником по комплексному приміщенні та утриманню приміщень (2 роки 5 місяці 24 дні).

З 21.10.1998 - 01.11.2001, працювала в ЖУ «Південне» працівником комплексного прибирання (3 роки 0 місяців 14 дні); 01.01.2002 - 22.06.2006 працювала на ТОВ «Теремки 514» на посаді продавця першої категорії (4 роки 5 місяців 21 день); 01.07.2006 - 03.01.2011 працювала на посаді продавця в ФОП « ОСОБА_2 » (4 роки 6 місяців 3 дні).

Фактично спірним періодом є з 01.09.1984 по 20.07.1986 (1 рік 10 місяців 19 днів), коли позивач проходила навчання в ПТУ при «Київській бавовно-прядильній фабриці», де отримала кваліфікацію прядильниці 5 розряду прядильного цеха, та з 21.07.1986 по 03.08.1995, де позивач працювала прядильницею 5 розряду до прядильного цеха Київської бавовно-прядильної фабрики (9 років 0 місяців 13 днів).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з розділом XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» постанови Ради Міністрів СРСР № 1173, право на пільгове пенсійне забезпечення мають, зокрема, робітники прядильних цехів, прядильник.

Однак, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Отже, застосуванню підлягають Списки № 1, затверджені постановами Кабінету Міністрів України та СРСР, а саме, постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах».

В подальшому, в період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року на підставі постанови Верховної Ради України 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список №2 производств, работ, профессий, должностей и показателей на подземных работах, на работах с особо вредными и особо тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року застосовувався Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до розділу XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, до останнього включені такі працівники:

«Рабочие и инженерно-технические работники, занятые полный рабочий день в производствах сероуглерода, вискозного, медноаммиачного, триацетатного, хлоринового, ацетатного, синтетических волокон, щетины, лески, целлофана, пленки и губки в цехах: химических, вискозных прядильных, отделочных, размотки кислого шелка и крашения, кислотных станциях и станциях отделочных растворов; регенерации (сероуглерода, серы и газов сероуглеродных производств, летучих и органических растворителей, меди, аммиака, капролактама), на обслуживании диниловой установки, на приемке и отпуске сероуглерода;

в мастерских: фильерной, электроверетенной, прядильных насосиков наборной;

в цехах по производству ронгалита, сульфита, гексаметафосфата цинковых белил, сернистого натрия, сернистого аммония, бисульфита, сульфированных жировых продуктов.

Работники отдела технического контроля, занятые полный рабочий день в химических, прядильных и отделочных цехах. Лаборанты и химики цеховых химических лабораторий.»

Відповідно до розділу XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, до останнього включені такі працівники:

«Рабочие, руководители и специалисты, занятые полный рабочий день в производствах сероуглерода, вискозного, медно-аммиачного, триацетатного, хлоринового, ацетатного, синтетических волокон, щетины, лески, целлофана, пленки и губки в цехах, на участках,

в отделениях: штапельных, химических, вискозных, прядильных, отделочных, отделочно-отбельных, отбельных, мотальных,

размотки кислого шелка и крашения, кислотных станциях (цехах, участках, подразделениях) и станциях (цехах) отделочных растворов, регенерации (сероуглерода, серы и газов сероуглеродных производств, летучих

и органических растворителей, меди, аммиака, капролактама); на обслуживании диниловой установки, на приемке и отпуске сероуглерода; в мастерских: фильерной, электроверетенной, прядильных насосиков, наборной; в производствах ронгалита и сульфированных

жировых продуктов

Работники отдела технического контроля, занятые полный рабочий день в химических, прядильных и отделочных цехах, на участках и в отделениях. Рабочие и специалисты цеховых химических лабораторий

Рабочие, мастера и старшие мастера, механики и энергетики цехов, занятые на ремонте, профилактике и обслуживании технологического оборудования и электрооборудования (кроме контрольно-измерительных приборов и вентиляции), где основные рабочие, ведущие технологический процесс, пользуются правом на льготную пенсию по Списку № 1.»

Відповідно до розділу XVI «Виробництво штучного та синтетичного волокна» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до останнього включені такі працівники:

«Робітники, керівники і спеціалісти, зайняті повний робочий день у виробництвах сірковуглецю, віскозного, мідно-аміачного, триацетатного, хлоринового, ацетатного, синтетичних волокон, щетини, волосіні, целофану, плівки і губки у цехах, на дільницях, у відділеннях: штапельних, хімічних, віскозних, прядильних, обробних, обробно-вибільних, вибільних, мотальних,

розмотування кислого шовку і фарбування, кислотних станціях (цехах, дільницях,

підрозділах) і станціях (цехах) обробних розчинів, регенерації (сірковуглецю, сірки і газів, сірковуглецевих виробництв, летких

і органічних розчинників, міді, аміаку, капролактаму); на обслуговуванні вінілової установки, на прийманні і відпуску сірковуглецю; у майстернях: фільєрній, електроверетенній, прядильних насосиків,

набірній; у виробництвах ронгаліту і сульфованих жирових продуктів

Працівники відділу технічного контролю, зайняті повний робочий день у хімічних, прядильних, обробних цехах, на дільницях і у відділеннях.

Робітники і спеціалісти цехових хімічних лабораторій

Робітники, майстри та старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті,

профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції), де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.»

Отже, апеляційний суд зазначає, що посада позивача - саме «прядильниця», не віднесена до Списку № 1 згідно Списків виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що не було встановлено судом першої інстанції, оскільки вказані списки позиції «прядильник»/»прядильниця» не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що означена посада позивача дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у період роботи ОСОБА_1 професія «прядильниця» була зазначена у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1021, у розділі «бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна», а після прийняття Закону № 1788-ХІІ - у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

Так, згідно з пунктом шостим частини другої статті 114 Закону № 1058-VI, встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років.

Отже, робота на виробництві та за професією, зазначеними в названому пункті, на підставі закону виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед восьми інших, передбачених статтею 114 Закону № 1058-VI, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, у межах спірних правовідносин позивач зверталась до відповідача саме щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а не за Списком виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії, однак, як було встановлено вище, професія «прядильниця» не передбачена у Списку № 1, що виключає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 26 травня 2020 року.

Правова позиція щодо зазначення професії «прядильниця» саме у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1021, у розділі «бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна» (в аналогічний період роботи), викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №161/17750/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, та є підставами для його скасування.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачем оскаржується рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оформлене листом від 16 червня 2020 року № 2600-0314-8/75822, в той час як позовну заяву подано позивачем 01 грудня 2020 року, що підтверджується відбитком штампу на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява (а.с. 43), що свідчить про дотримання шестимісячного строку звернення до суду з позовом про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, датованого 16 червня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна