Справа № 580/832/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/832/23 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просила суд: визнати протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої та недоодержаної померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії в сумі 120101,55 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 120 101,55 грн. недоодержаної померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії, нарахованої згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.021 по справі №580/9236/21; встановити судовий контроль.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після смерті чоловіка сума недоодержаної пенсії, що виникла за результатом перерахунку відповідачем у серпні 2022 року пенсії на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/9236/21, склала 120 101,55 грн. Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо виплати їй недоодержаної суми пенсії. Однак, відповідач протиправно відмовив їй у виплаті цієї суми недоодержаної пенсії, посилаючись на відсутність підстав.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої та недоодержаної померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії в сумі 120 101,55 грн; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману ОСОБА_2 пенсію в сумі 120 101 (сто двадцять тисяч сто одна) гривня 55 копійок; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що оскільки на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/9236/21 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано доплату у сумі 120101,55 грн. Виплата нарахованої суми пенсії на виконання рішення суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на перебування членів колегії у відпустці та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (свідоцтво про одруження від 24.04.1969 серії НОМЕР_2 ).

ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в разі втрати годувальника - сина ОСОБА_3 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №580/9236/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату з 01 травня 2021 року пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 13.09.2021 №33/44/1-П-1650/08-1637 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення і виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою з 01.12.2019 до часу здійснення перерахунку.

На виконання рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії у сумі 120101,55 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 18.10.2022 серія НОМЕР_3 ).

Позивач 01.11.2022 звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

Відповідач листом від 22.11.2022 № 6948-7022/П-03/8-2300/22 повідомив позивача, що оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №580/9236/21 винесено на користь ОСОБА_2 виплачувати позивачу доплату пенсії за період з 01.05.2021 до 31.07.2022 у сумі 120101,55 грн немає підстав.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є дружиною померлого, а отжк відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначені гарантії з приводу соціального забезпечення громадян щодо виплати пенсій закріплені у Законі України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII).

Частиною 1 ст. 61 Закону № 2262-XII встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Судом першої інстанції встановлено, а відповідачеи не спростовано, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , останньому за його життя була перерахована та нарахована, але не виплачена пенсія, призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на підставі рішення суду по справі № 580/9236/21.

Так відповідач відмовляючи позивачу у виплаті недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/9236/21, зазначив, що в даному випадку дана сума не є пенсією, а є додатковою виплатою, а тому не підлягає виплаті, колегіє суддів не погоджується з даним твердженням, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 та проживала разом з ним на день його смерті, що підтверджується листом Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" Черкаської міської ради від 31.01.2023 № 1203-01-10.

Колегія суддів звертає увагу, що сума, яка нарахована відповідно до рішення суду є пенсією ОСОБА_2 , яку відповідачем не було своєчасно нараховано та виплачено, а отже відповідач відмовляючи позивачу у виплаті даної пенсіє діяв з порушенням вимог ст. 61 Закону№ 2262-XII, оскільки зазначена стаття визначає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються, зокрема, дружині.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої та недоодержаної померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії в сумі 120 101,55 грн та зобов`язати відповідача виплатити позивачу зазначену суму недоодержаної ОСОБА_2 пенсії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/9236/21, яке набрало законної сили підлягає виконанню у відповідності до вимог статей 129, 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII та статті 14 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан