Справа № 520/22117/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року № 520/22117/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Пушкіна, буд. 34, м. Богодухів, Харківська область, 62103, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати з 10.06.2022 по 31.12.2023 основних видів грошового забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022;

- зобов`язати Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити з 10.06.2022 по 31.12.2022 перерахунок та виплату грошового забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, для обчислення посадового окладу та окладу за військове звання із урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати з 01.01.2023 по 20.05.2023 основних видів грошового забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022;

- зобов`язати Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2023 по 20.05.2023 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», основних видів грошового забезпечення з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 для обчислення посадового окладу та окладу за військове звання із урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022;

- зобов`язати Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату грошового допомоги на оздоровлення за 2022 рік з відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», основних видів грошового забезпечення з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 для обчислення посадового окладу та окладу за військове звання із урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплату надбавки за вислугу років без врахування календарної вислуги 21 року 07 місяців 01 день, передбаченою Витягом з Наказу ГУМВС України в Харківській області від 30.12.2014 № 623 о/с, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 по 01.01.2023;

- зобов`язати Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити нарахування та виплату надбавки за вислугу років без врахування календарної вислуги 21 року 07 місяців 01 день, передбаченою Витягом з Наказу ГУМВС України в Харківській області від 30.12.2014 № 623 о/с, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 по 01.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що своїми діями відповідач порушив його права на належні йому виплати , із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 по 01.01.2023 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та не здійснив нарахування та виплату надбавки за вислугу років без врахування календарної вислуги 21 року 07 місяців 01 день, передбаченою Витягом з Наказу ГУМВС України в Харківській області від 30.12.2014 № 623 о/с, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 по 01.01.2023.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач відзив на позов до суду не наддав. Відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Богодухівському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки . Наказом начальника Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2023 № 182 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 22.07.2023. Однак, до теперішнього часу не отримав належних йому виплат. Вважаючи дії відповідача протиправними звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно до п. 4 цієї постанови (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704 набрала чин

Відповідно до пп. 2 п. 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 вересня 2005 р. N 870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: 2) стосовно структури проекту документа: в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень. Таким чином, примітка як складова частина нормативно-правового акту не може містити в собі нормативних положень, а відтак примітка у Додатку 1 та Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 пункту 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного кола осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунку розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі N 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо методології розрахунку посадових окладів та окладів за військове звання. Отже, з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020 р., пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 втратив чинність та фактично відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 у первинній редакції, відповідно до якої посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (примітка 1 Додатку 1 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704). Аналогічним чином має розраховуватися й оклад за військовим званням, тобто шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Водночас, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року (п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону). Суд зазначає, що у розв`язанні правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII та п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 (у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103) та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 перевагу належить віддати положенням закону як правовому акту вищої юридичної сили відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи, що норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Таку позицію щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII, також було висловлено Великою Палатою Верховного Суду, яка в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 240/4946/18 (Пз/9901/56/18) сформулювала висновок, за яким з урахуванням загального правила дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом N 1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Пушкіна, буд. 34, м. Богодухів, Харківська область, 62103, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.