Справа № 308/9872/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/9872/23 пров. № А/857/15700/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіка Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіка Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-

суддя в 1-й інстанції Дегтяренко К.С.,

час ухвалення рішення 14.06.2023 року, 17:15 год.,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 14.06.2023 року,

в с т а н о в и в :

Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася в суд з позовом до громадянина Республіка Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року позов задоволено. Затримано громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 12 червня 2023 року об 11 год. 10 хв.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат Дубровська О.М., представник громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що лише у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, особу може бути затримано на термін шість місяців. Однак в даному випадку, позивач не вчинив жодних дій для ідентифікації особи відповідача, відсутні умови, за яких неможливо ідентифікувати особу відповідача. Позивачем не наведено доказів, що відповідач відмовляється співпрацювати щодо ідентифікації особи. Протокол затримання не відповідає фактичним обставинам справи, а саме відповідач був затриманий на залізничному вокзалі, коли зійшов з потягу ОСОБА_3 , оскільки перебував без документів, які втратив, при цьому мав фотокопію паспорта. Крім того подано клопотання про надання строку на добровільне залишення території України, при цьому як повідомив відповідач він звернувся у посольство Уганди в Угорщині з метою виготовлення паспорта, який має бути наданий у строк до 30.06.2023 року, крім того він має достатньо фінансів, щоб придбати собі квиток і покину територію України добровільно.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12 червня 2023 року об 11 годині 10 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону спільно з представниками ПОРВ був затриманий громадянин Республіки Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, в складі групи осіб, на напрямку 317 прикордонного знаку на відстані близько 1000 м. до лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Про затримання іноземця встановленим порядком було повідомлено Почесне Консульство Республіки Уганда в Україні та проінформовано чергового Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Між Україною та Республікою Уганда угоду про реадмісію осіб не укладено.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

- зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що аргументом для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, в складі групи осіб, на напрямку 317 прикордонного знаку на відстані близько 1000 м. до лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та згідно положень ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово повернутий або витворений.

Факт незаконного перетину державного кордону відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) з України в Словацьку Республіку підтверджується, протоколом про адміністративне затримання від 12 червня 2023 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 червня 2023 року.

Посилання сторони відповідача, на його затримання на залізничному вокзалі м. Ужгород, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суду не надано будь якого доказу, зокрема квитка на поїзд ОСОБА_3 . До показів свідків, допитаний в суді першої інстанції, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд відноситься критично, оскільки вони є зацікавленими особами, а саме цивільної дружиною відповідача і особою, яка теж затримана за спробу незаконного перетину кордону. Крім того суд звертає увагу, що їх покази різняться і не співпадають, в частині щодо придбання квитка на потяг, свідок ОСОБА_7 стверджує, що квитка не було і вони за допомогою людей за гроші сіли на потяг, а ОСОБА_6 , що квиток був придбаний на руках, однак їм його не віддали.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання сторони відповідача, на обставини затримання які невірно вказані в протоколі затримання, не спростовують факту перебування ОСОБА_1 на території України без відповідних документів, сам факт відсутності документів, визнав як відповідач так підтвердила і свідок ОСОБА_5 при цьому посилання відповідача, що він не міг продовжити свою посвідку, через введення воєнного стану, суд не приймає, оскільки відповідач не підтверджує сам факт наявності у нього такої посвідки, та крім того вказує, що вона закінчилась 15.11.2021 року, тобто у разі її наявності, процедуру продовження строку, він мав розпочати ще до її завершення, тобто за довго до введення воєнного стану.

Щодо надання строку на добровільне повернення, то вірними є висновки суду першої інстанції, що у відповідача відсутній документ, для добровільного залишення території України, це зробити фактично неможливо. Посилання представника відповідача, що останній через посольство Уганди в Угорщині, виготовляє паспорт, не доводяться відповідними доказами, крім того для отримання документів і подання їх у посольство потрібна особиста присутність, це є загальновідома обставина, зворотного суду не доведено, зокрема подання документів онлайн, а як зрозуміло покинути територію України для виготовлення паспорта відповідач не міг.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення видворення за межі території України, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність у відповідача документів, за якими можна ідентифікувати його особу, зокрема документів, що дають право на перетин державного кордону України, останній був затриманий у контрольованому прикордонному районі, що свідчить про його намір, спрямований на нелегальне перетинання ДК України, а відтак приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою ідентифікації на строк до шести місяців.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу громадянина Республіка Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 272,289,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Республіка Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року у справі № 308/9872/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
О. І. Мікула
Повне судове рішення виготовлено 27 вересня 2023 року.