Справа № 140/8487/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокуСправа № 140/8487/22 пров. № А/857/11890/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач - Качмара В.Я.,

суддів - Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державна міграційна служба України, про зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року (суддя Лозовський О.А., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - Управління) в якому просила зобов`язати відповідача підготувати подання про втрату громадянства України позивачем.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що за заявою особи процедура втрати громадянства України чинним законодавством не передбачена. Водночас повідомлено про те, що позивачу неодноразово було роз`яснено процедуру припинення громадянства України. Позивачу було рекомендовано припинити громадянство України шляхом виходу з громадянства України, звернувшись з відповідною заявою до дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном, враховуючи, що вона проживає та працює в Литовській Республіці. Вважає, що позов є безпідставним, так як втрата громадянства України, як підстава припинення громадянства, ініціюється уповноваженими органами щодо громадян України, які порушили законодавство України, та які перебувають на території України, а вихід з громадянства України ініціюється суто громадянином України, у визначеному порядку.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Державна міграційна служба України (далі - ДМС) у відзиві на апеляційну скаргу підтримує доводи, що у ній викладені, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Управління просило проводити розгляд справи у відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчинила всі необхідні дії, пов`язані з добровільним набуттям громадянства Литовської Республіки, а відповідно до норм чинного законодавства України датою припинення громадянства України (зокрема з підстав втрати такого громадянства) є дата видання відповідного указу Президента України. Передумовою видання указу Президентом України є вчинення територіальними органами міграційної служби дії, пов`язаних з оформленням відповідних документів.

Такі висновки суду першої інстанції, по суті спору, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 до 27.07.2017 була громадянкою України, що підтверджується паспортом з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданим органом - 0719, дійсним до 02.10.2029 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданим 19.08.2015 органом 0701, дійсним до 19.08.2025, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Наказом Міністерства внутрішніх справ Литовської Республіки від 02.06.2017 №1V-415, що вступив в силу 03.06.2017 ОСОБА_1 відновлено громадянство Литовської Республіки без надання документу, що підтверджує відмову від громадянства України.

Крім того, листом Відділу громадянства департаменту Міграції від 26.06.2017 №15/3-910К-27425 ОСОБА_1 була направлена інформація, що при відновленні громадянства Литовської Республіки, та одержавши відповідний паспорт громадянина Литовської Республіки, ОСОБА_1 повинна звернутися до компетентного органу України та повідомити про набуття громадянства Литовської Республіки задля початку процедури втрати громадянства України.

09.04.2021 позивач звернулася до Управління із заявою про виникнення підстав для підготовки останнім подання про втрату громадянства України до якого було долучено ряд документів для підготовки відповідного клопотання про втрату громадянства ОСОБА_1 .

У відповідь на вказане звернення відповідач листом від 22.04.2021 №Ф-19/6/0701-21/0701.13/1914-21 повідомив позивача про те, що відповідно до статті 19 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-III)втрата громадянства внаслідок волевиявлення особи не відбувається, то подання про втрату громадянства України готується органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами без клопотання самої особи. Рішення про втрату громадянства України приймає Президент України, шляхом підписання відповідного указу.

27.02.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ДМС із заявою про початок процедури щодо втрати нею громадянства України.

У відповідь на таку заяву ДМС листом від 12.05.2021 №Ф-3616-21/6.4.1769-21 повідомила позивача про те, що подання про втрату громадянства готується органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами без клопотання самої особи.

11.06.2021 позивач повторно звернулась до Управління із заявою щодо втрати громадянства.

Листом від 01.07.2021 №Ф-26/6/0701-21/0701.13/3011-21 Управління повідомило позивача про те, що відповідно пункту 4 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 (далі - Порядок №215), особа, яка проживає в Україні на законних підставах, особисто подає заяву та інші документи з питань громадянства до територіального підрозділу ДМС за місцем проживання особи в Україні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Згідно статті 4 Основного Закону в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 2 Закону №2235-III визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; запобігання виникненню випадків без громадянства; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя; рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

У відповідності до статті 17 Закону №2235-III громадянство України припиняється: внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

За змістом статі 18 Закону №2235-III громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Вихід із громадянства України не допускається, якщо особі, яка клопоче про вихід з громадянства України, в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або стосовно якої в Україні є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили і підлягає виконанню. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Статтею 19 Закону №2235-III передбачено, що підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Не вважаються добровільним набуттям іншого громадянства такі випадки: одночасне набуття дитиною за народженням громадянства України та громадянства іншої держави чи держав; набуття дитиною, яка є громадянином України, громадянства своїх усиновителів унаслідок усиновлення її іноземцями; автоматичне набуття громадянином України іншого громадянства внаслідок одруження з іноземцем; автоматичне набуття громадянином України, який досяг повноліття, іншого громадянства внаслідок застосування законодавства про громадянство іноземної держави, якщо такий громадянин України не отримав документ, що підтверджує наявність у нього громадянства іншої держави; набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Положення пунктів 1, 3 частини першої цієї статті не застосовуються, якщо внаслідок цього громадянин України стане особою без громадянства.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Згідно статті 24 Закону №2235-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: 1) встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; 2) прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою - дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 3) підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 4) прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4¬10 статті 6 цього Закону; 5) скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; 6) виконання рішень Президента України з питань громадянства; 7) видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України; 8) вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; 9) ведення обліку осіб, які набули громадянство України, та осіб, які припинили громадянство України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, один раз на півріччя інформує Комісію при Президентові України з питань громадянства про виконання рішень Президента України з питань громадянства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, передбачені частиною першою цієї статті, стосовно осіб, які проживають на території України.

Порядком №215 встановлено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку.

Згідно пункту 2 Порядку №215 пзаяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім`я Президента України.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №215 заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником. Заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні.

Пунктом 5 Порядку №215 визначено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

Згідно пункту 78 Порядку №215 для виходу з громадянства України громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном (частина перша статті 18 Закону), подає такі документи: а) заяву про вихід з громадянства України (в двох примірниках); б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про виїзд на постійне проживання за кордон або копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про виписку з території України. У разі якщо у заявника відсутній один із документів, що зазначені у цьому підпункті, або інший з документів, перелічених у статті 5 Закону, на підтвердження факту перебування у громадянстві України та факту постійного проживання за кордоном подаються відповідні довідки, що видані органом міграційної служби або дипломатичним представництвом чи консульською установою України; г) один із таких документів: документ, який свідчить, що заявник набув громадянства іншої держави (держав); документ, виданий уповноваженим органом іншої держави про те, що громадянин України набуде громадянства іншої держави, якщо вийде з громадянства України.

Відповідно до пункту 87 Порядку №215 для припинення громадянства України внаслідок його втрати органи міграційної служби, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають: а) подання про втрату громадянства України; б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України; в) один із таких документів: - документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону); документ, який підтверджує, що особа набула громадянство України на підставі статті 9 Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 9 Закону, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття його до громадянства України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують; інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави; інформація про те, що на момент прийняття до громадянства України існували підстави, за наявності яких особа не приймається до громадянства України; інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані на підтвердження виконання умов прийняття до громадянства України); документ, який підтверджує, що громадянин України добровільно вступив на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є загальним військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою; г) документ, який підтверджує, що громадянин України внаслідок втрати громадянства України не стане особою без громадянства. Такий документ не вимагається в тому випадку, коли оформлення документів про припинення громадянства України внаслідок втрати здійснюється відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 19 Закону.

Пунктом 103 Порядку №215 передбачено, що ДМС перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається.

Згідно пункту 104 Порядку №215 про виявлення підстави для втрати громадянства України особою, яка проживає на території України, управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи повідомляє головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими підпунктами «б» і «в» статті 87 цього Порядку, до Державної міграційної служби України.

Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

З матеріалів справи видно, що позивач неодноразово зверталась до Управління та ДМС із заявами щодо підготовки подання про втрату громадянства з підстав добровільного набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття, які залишились без належного реагування.

У відповідь на запит представника позивача ДМС листом від 07.07.2021 №6.4-7641/3.1-21 повідомила, що подання про втрату громадянства України готується органами міграційної служби, консульськими установами чи дипломатичними представництвами без клопотання самої особи. Також, у відповіді вказано, що у разі надходження офіційної інформації про дату та підстави набуття ОСОБА_1 громадянства Литовської Республіки, ДМС матиме підстави ініціювати процедуру втрати громадянства України.

Так, 29.10.2021 ОСОБА_1 було подано особисту заяву до Посольства України у Литовській Республіці про вчинення дій щодо реалізації процедури втрати громадянства України. У відповідь на дану заяву Посольство України у Литовській Республіці 01.11.2021 інформаційним листом №61210/532/1-6120 зазначило, що втрата громадянства України відбувається не внаслідок волевиявлення особи, а за ініціативи держави в особі уповноваженого органу (пункт 87 Порядку №215).

Разом з тим, листом уповноваженого органу Литовської Республіки від 22.09.2022 №25.4.4Е повідомлено позивача про те, що нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 щодо виходу з громадянства України з перекладом на литовську мову від Департаменту міграції при МВС надійшла до Консульського управління у 2017 року. 18 липня примітка №6-321/2017 передано до Посольства України у Литовській Республіці.

При цьому, згідно листа Посольства України у Литовській Республіці від 12.11.2022 №61210/18-532/3-92266 слідує, що 18.07.2017 Посольством України у Литовській Республіці було отримано повідомлення Міністерства закордонних справ Литовської Республіки №6-321/2017 про набуття громадянкою ОСОБА_1 громадянства Литовської Республіки 03.06.2017 внаслідок його відновлення.

Тобто станом на липень 2017 року ОСОБА_1 вже мала громадянство Литовської Республіки.

На момент отримання громадянства Литовської Республіки у 2017 році своєю заявою та доданими документами ОСОБА_1 будучи повнолітньою особою вчинила активну дію звернувшись до компетентного органу у сфері міграції Литовської Республіки про добровільне набуття громадянства; усі законодавчі вимоги Литовської Республіки дотримано у повному обсязі, тому з 03.06.2017 ОСОБА_1 є громадянкою Литовської Республіки, отримала документ, що посвідчує її особу, а саме паспорт громадянина Литовської Республіки.

Тобто, добровільно набувши громадянство Литовської Республіки позивач відповідно до статей 17, 19 Закону №2235-III має припинити громадянство України, зокрема, шляхом його втрати.

Згідно пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 4 частини другої статті 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як уже встановлено вище, незважаючи на неодноразові звернення позивача до органів ДМС із зверненнями щодо вирішення питання про втрату нею громадянства України, з підстав набуття останньою громадянства іншої іноземної держави, Головне управління не вчиняло жодних активних дій щодо сприяння у реалізації особі наданого їй права оформити втрату громадянства України через набуття громадянства іншої держави, і тривалий час (з 2021 року) вело формальну переписку із позивачем, незважаючи на те, що остання виконувала усі рекомендації відповідного органу, які однак не призвели до бажаного результату. І єдиним законним способом виходу із громадянства України є його втрата, яка оформлюється Головним управлінням відповідним поданням про втрату громадянства України, що передається на розгляд до ДМС.

З врахуванням наведеного та усіх фактичних обставин справи, ОСОБА_1 вчинила всі необхідні дії, пов`язані з добровільним набуттям громадянства Литовської Республіки, а відповідно до норм чинного законодавства України датою припинення громадянства України (зокрема з підстав втрати такого громадянства) є дата видання відповідного указу Президента України. Передумовою видання указу Президентом України є вчинення територіальними органами міграційної служби дії, пов`язаних з оформленням відповідних документів, зокрема подання про втрату громадянства України ОСОБА_1 , яке суд першої інстанції шляхом задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зобов`язав підготувати. Проте всупереч вимогам наведених норм статті 5, 245 КАС, і очевидних ознак протиправної бездіяльності відповідача, не визнав таку поведінку скаржника - протиправною бездіяльністю.

Відтак, зважаючи на викладене, з метою належного захисту очевидно порушеного права позивача, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та окрім задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії, визнати протиправною бездіяльність Управління щодо не вчинення дій спрямованих на вирішення питання про втрату громадянства України ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає зміні в його резолютивної частини, зважаючи на обставини викладені вище.

В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року змінити, доповнивши резолютивну частину цього рішення після абзацу першого, новим абзацом такого змісту: «Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо не вчинення дій спрямованих на вирішення питання про втрату громадянства України ОСОБА_1 .».

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року.