Справа № 120/4452/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 вересня 2023 р. Справа № 120/4452/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в жовтні 2022 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 27 грудня 2022 року йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки його страховий стаж становить 35 років 02 місяці 05 днів, а пільговий стаж 2 роки 10 місяць 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає, що долучені до заяви про призначення пенсії документи свідчать про достатність у нього пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

А тому, не погодившись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду із цим позовом з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 27 грудня 2022 року про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23 серпня 2022 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року та з 16 жовтня 1989 року по 02 січня 1997 року.

Ухвалою від 25 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

09 травня 2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано до суду заяву про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

12 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Так, у відзиві зазначено, що позивач 21 жовтня 2022 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за Списком № 2. Згідно з підпункту 4.2 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до страхового стажу не зараховано період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодами роботи. Також до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року, оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували відповідні умови праці за час виконання роботи (незарахування цього періоду не оскаржується позивачем); період роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року, оскільки вказаний період роботи не підтверджений результатами атестації робочих місць.

При цьому представник цього відповідача зауважив, що довідка від 14 жовтня 2022 року, що видана приватним акціонерним товариством "Браїлівське", не відповідає вимогам законодавства, а тому така пенсійним органом не врахована. Більш того, у вказаній довідці зазначено, що атестація робочого місця не проводилась з 1992 року.

Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 склав 35 років 02 місяці 05 днів, а стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 - 2 роки 10 місяців 7 днів.

Відтак, на думку представника відповідача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 27 грудня 2022 року прийнято правомірне та обґрунтоване рішення № 59 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком за Списком №2 у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу.

З огляду на викладене підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії з 23 серпня 2022 року у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено та продовжено цьому пенсійному органу строк для подання відзиву на позовну заяву до 05 червня 2023 року.

25 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що 27 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 59, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу. Так, представник цього пенсійного органу зауважив, що пільговий стаж позивача становить 02 роки 10 місяців 07 днів. Водночас пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначається після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими та важкими умовами праці.

Відтак з огляду не недостатній пільговий стаж ОСОБА_1 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 27 грудня 2022 року позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.

У рішенні зокрема зазначено, що на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії його страховий стаж становив 35 років 02 місяці 05 днів, а пільговий - 02 роки 10 місяців 07 днів.

При цьому до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодами роботи. До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року згідно з довідкою від 14 жовтня 2022 року № 47, що видана приватним акціонерним товариством "Браїлівське", оскільки в даній довідці зазначено, що атестація робочого місця не проводилась з 1992 року.

Також із долученого до оскаржуваного рішення розрахунку слідує, що до пільгового стажу позивача не зараховано і період роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року. Як слідує із відзиву Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підставою для незарахування такого періоду слугувало те, що ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували відповідні умови праці за час виконання роботи.

При цьому варто врахувати те, що позивачем фактично оскаржується рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав незарахування пенсійним органом до його пільгового стажу періодів роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року та з 16 жовтня 1989 року по 02 січня 1997 року. При цьому у позові не йдеться про оскарження рішення пенсійного органу з підстави незарахування до страхового стажу періоду навчання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 № 58 (далі по тексту - Інструкція № 58).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм слідує, що застосування положень Порядку № 637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах до неї) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, судом встановлено, що пенсійний орган відмовив позивачеві в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу, зарахувавши при цьому до такого лише 02 роки 10 місяців 07 днів. При цьому до пільгового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року в Жмеринській міжрайбазі, а також з 16 жовтня 1989 року по 02 січня 1997 року - в Браїлівському бурякорадгоспі Браїлівського цукрокомбінату.

Із записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 слідує, що, починаючи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року ОСОБА_1 працював машиністом ІІІ розряду аміачних холодильних установок в Жмеринській міжрайбазі, а в період з 16 жовтня 1989 року по 02 січня 1997 року машиністом холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки, в Браїлівському бурякорадгоспі Браїлівського цукрокомбінату.

Водночас зі змісту оскаржуваного рішення № 59 від 27 грудня 2022 року слідує, що пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року, оскільки відповідно до довідки від 14 жовтня 2022 року № 47, що видана приватним акціонерним товариством "Браїлівське", атестація робочих місць з 1992 року не проводилася, а документи про атестацію робочих місць позивачем не надано.

Надаючи оцінку таким твердженням пенсійного органу, суд враховує наступне.

Особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

За наведених обставин суд доходить висновку, що період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року необґрунтовано не зараховано до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Водночас відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 16 жовтня 1989 року по 22 серпня 1992 року, адже як слідує із долученого позивачем до позовної заяви розрахунку стажу, такий період йому зараховано до пільгового стажу.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27 грудня 2022 року № 59 в відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Що ж стосується незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року, то суд зауважує наступне.

Як слідує із оскаржуваного рішення, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, у такому рішенні відсутні посилання на підстави незарахування до пільгового стажу позивача згаданого вище періоду роботи.

Водночас із долученого до матеріалів справи розрахунку стажу позивача слідує, що період роботи ОСОБА_1 з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року не зараховано до пільгового стажу.

Такі обставини не заперечує і представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що підставою для незарахування такого періоду слугувало ненадання позивачем документів, які б підтверджували відповідні умови праці за час виконання роботи.

Відтак, на думку суду, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, а також з метою встановлення чи має ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах слід встановити чи підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача період його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

Так, у вказаний період роботи позивача чинною була постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення".

Відповідно до розділу ХХХІІ "Загальні професії" Списку № 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року професія "машиніста, обслуговуючого аміачно-холодильні установки в промисловості на транспорті" є такою, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Як слідує із трудової книжки серії НОМЕР_2 , з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року позивач працював машиністом ІІІ розряду аміачних холодильних установок в Жмеринській міжрайбазі.

Відтак, на переконання суду, професія машиніста ІІІ розряду аміачних холодильних установок відповідала чинним на момент роботи позивача спискам, а тому такий період роботи належить зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Водночас у позовній заяві позивач наполягає на зобов`язанні пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу період його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з огляду на те, що у оскаржуваному рішенні відсутні посилання на підстави незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року, проте такі наведені у поданому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзиві на позовну заяву, тому суд дійшов висновку, що слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо протиправності дій одного з відповідачів щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року, а тому задоволенню підлягає також і позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

Визначаючись із тим, чи наявні усі передумови для призначення позивачеві пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд враховує наступне.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні за змістом приписи містяться у пункті "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак за загальним правилом, пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або ж відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначається особі, яка:

- досягла 55 років;

- має не менше 30 років страхового стажу (для чоловіків);

- має не менше 12 років 6 місяців стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (для чоловіків).

Як слідує із рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії становив 57 років 1 місяць 29 днів, а страховий стаж - 35 років 02 місяці 05 днів. Водночас пільговий стаж ОСОБА_1 станом на день звернення із заявою про призначення пенсії складав 02 роки 10 місяців 07 днів.

Разом із тим цим судовим рішенням встановлено протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27 грудня 2022 року № 59 в частині відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року, а також встановлено протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

Відтак до пільгового стажу позивача підлягають зарахуванню згадані вище періоди роботи, що в загальному складає 05 років 06 місяців 22 дні.

При цьому пенсійним органом зараховано до пільгового стажу позивача 02 роки 10 місяців 07 днів.

Отже, загальний пільговий стаж позивача становить 08 років 04 місяці 29 днів, тобто менше 12 років 6 місяців, що є однією з необхідних умов для призначення пенсії за Списком № 2.

Водночас як пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відтак для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 окрім інших передумов його пільговий стаж має складати не менше половини від 12 років 6 місяців, тобто не менше 6 років 3 місяців.

Таким чином, оскільки у позивача наявний пільговий стаж 08 років 04 місяці 29 днів, то пенсія за віком на пільгових умовах йому призначається зі зменшенням пенсійного віку, тобто на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин вимога щодо зобов`язання пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також підлягає задоволенню.

Визначаючись із тим, з якої дати слід призначити позивачеві пенсію, суд враховує приписи пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 21 жовтня 2022 року, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсію слід призначити з 23 серпня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 10 квітня 2023 року.

Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі по 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 27 грудня 2022 року щодо відмови в призначенні пенсії з підстави незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 23 серпня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши при цьому до стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці періоди роботи з 22 серпня 1992 року по 02 січня 1997 року та з 20 червня 1987 року по 29 серпня 1988 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10.; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13814885)

Рішення суду в повному обсязі складено 26.09.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович