Справа № 520/11453/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р. Справа № 520/11453/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/11453/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.04.2023 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій просила суд: змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року у справі №520/11453/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму 60686,90 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі №520/11453/21 - задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року у справі №520/11453/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та встановити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму 60686 (шістдесят тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 90 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що заява становить вимогу не щодо встановлення способу та порядку виконання судового рішення, а заявник фактично просив суд змінити резолютивну частину зазначеного рішення суду по суті вирішених позовних вимог, оскільки, зобов`язання відповідача вичинити певні дії і стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року по справі № 520/11453/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, 73005) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.06.2021 року №77; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у порядку п. 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 08.07.2011 р. №3668-VІ у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії; стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, 73005, ).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року по справі № 520/11453/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

У зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням по справі №520/11453/21 Харківським окружним адміністративним судом 03 грудня 2021 року було видано позивачу виконавчі листи, зокрема про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у порядку п. 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 08.07.2011 р. №3668-VІ у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

У поданій до суду заяві вказано, що судове рішення станом на час подання такої заяви не виконано.

При цьому, заявником вказано, що на виконання судового рішення у даній справі відповідачем було нараховано суму 60686,90 грн., що відповідачем спростовано не було та судом в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі не встановлено.

Доказів виконання відповідачем судового рішення у даній справі в частині виплати суми нарахованої на виконання такого рішення до суду не надано.

Так, 05.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Задовольняючи вказану заяви суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захистом порушеного права позивача є необхідність змінити спосіб та порядок виконання рішення по даній справі, конкретизувати його виконання, а саме шляхом стягнення заборгованості. При цьому суд зазначив, що це не є виходом за межі позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу наведених норм слідує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають можливість встановлення або зміни способу або порядок виконання рішення суду виключно за заявою стягувача чи виконавця.

ОСОБА_1 в заяві просила змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року у справі №520/11453/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму 60686,90 грн.

Так, заява мотивована тим, що судовим рішенням по справі №520/11453/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у порядку п. 7-1 розділу ХV Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 08.07.2011 р. №3668-VІ у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії. Сума склала 60686,90 грн. Однак з моменту набуття чинності зазначеним рішенням у позивача померла мати, батько і чоловік був прооперований, що призвело до вкрай скрутного матеріального становища. Позивач на даний час постійно знаходиться у м. Харкові і наразі не має інших фінансових джерел для існування окрім пенсійних виплат.

Разом з тим слід зазначити, що зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.09.2018 по справі №1304/5584/12.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що у цьому випадку, при зміні способу і порядку виконання рішення, вихід за межі позовних вимог - не відбувається та не вирішується питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизується спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту обраного судом у цій справі, що суперечить цільовому призначенню цього процесуального інституту.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі №520/11453/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк