Справа № 440/4847/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р.Справа № 440/4847/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.) по справі № 440/4847/22

за позовом ОСОБА_1

до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми, Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, у якій просила:

визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) по відкриттю виконавчого провадження № 57945364 щодо стягнення виконавчого збору, винесення постанови № 55687551 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 51074,78 грн. від 12.12.2018 в межах виконавчого провадження № 57945364 та накладення арешту на все майно і внесення в реєстр боржників ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 незважаючи на фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. та стягнення ним виконавчого збору в сумі 10% від суми стягнення, а саме 51074,78 грн. за свої дії в виконавчому провадженні;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 57945364 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 51074,78 грн. з ОСОБА_1 на користь держави;

скасувати постанову про стягнення виконавчого збору № 55687551 виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн;

зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код платника податків № НОМЕР_1 ), згідно до постанови про арешт майна боржника серія та номер 55687551, виданої Автозаводським відділом державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області державним виконавцем Прищепа Євгенієм Миколайовичем 07.06.2018, номер запису про обтяження 26517331 та зобов`язати вилучити з реєстру боржників запис на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код № НОМЕР_1 ) внесений згідно виконавчого провадження № 57945364 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Ніколенко С.В.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 закрито провадження в адміністративній справі № 440/4847/22 в частині позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн. та визнання протиправними дій Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення арешту на майно і зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код платника податків № НОМЕР_1 ), згідно до постанови про арешт майна боржника серія та номер 55687551, виданої Автозаводським відділом державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області державним виконавцем Прищепа Євгенієм Миколайовичем 07.06.2018, номер запису про обтяження 26517331.

Рішенням суду (у складі головуючого судді Головка А.Б.) від 05.09.2022 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми, Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м .Суми), третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою суду від 05.09.2022 про закриття провадження в адміністративній справі № 440/4847/22 в частині позовних вимог, позивач оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

Також, не погодившись з рішенням суду від 05.09.2022 про відмову в задоволенні позову в адміністративній справі № 440/4847/22 в іншій частині позовних вимог, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 р. та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2022 р. визначено колегію суддів у складі: Григоров А.М. головуючий суддя, Подобайло З.Г., Бартош Н.С.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 апеляційну скаргу на ухвалу суду задоволено частково. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 440/4847/22 скасовано щодо закриття провадження в адміністративній справі № 440/4847/22 в частині позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн. та в цій частині направлено справу № 440/4847/22 для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 440/4847/22 - залишено без змін.

У зв`язку з цим, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 зупинено провадження у справі № 440/4847/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 440/4847/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі в частині позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн.

Відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, на всі судові справи, що направляються за межі суду (направлення справи до експертних установ, слідчих органів тощо, крім випадків апеляційного/касаційного оскарження, направлення справи на узагальнення судової практики), заводиться справа-замінник за тим же номером (додаток 8), яка формується за правилами розділу VII Інструкції.

Відповідно до п. 6 розділу ІХ Інструкції, у разі направлення за межі суду справи, що не закінчена провадженням, справа-замінник зберігається у судді (головуючого судді або судді-доповідача у разі колегіального розгляду судової справи).

У зв`язку з цим, матеріали адміністративної справи № 440/4847/22 були направлені до Полтавського окружного адміністративного суду, а у головуючого судді (Григорова А.М.) зберігалася справа-замінник.

10.07.2023 р. до Другого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року по справі № 440/4847/22 (головуючий суддя Ясиновський І.Г.), яка була направлена засобами поштового зв`язку 06.07.2023 р., в якій вона зазначила, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 р. визначено колегію суддів у складі: Бартош Н.С. головуючий суддя, Бегунц А.О., Подобайло З.Г. (апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року по справі № 440/4847/22).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Другого апеляційного адміністративного суду № 02-01/2708 від 20.07.2023 р., у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 06.06.2023 № 609/0/15-23 Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 440/4847/22 (апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року по справі № 440/4847/22).

Враховуючи те, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 р. визначено колегію суддів у складі: Бартош Н.С. головуючий суддя, Бегунц А.О., Подобайло З.Г. (апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року по справі № 440/4847/22), протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.08.2023 р. визначено колегію суддів у складі: Бартош Н.С. головуючий суддя, Бегунц А.О., Подобайло З.Г. (апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року по справі № 440/4847/22).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.08.2023 р. та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.08.2023 р. визначено колегію суддів у складі: Бартош Н.С. - головуючий суддя, Подобайло З.Г., Присяжнюк О.В.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 р. витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/4847/22.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023 р. поновлено провадження у справі № 440/4847/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) від 05.09.2022 по справі № 440/4847/22 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023 р. поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Ясиновський І.Г.) від 25.05.2023 року по справі № 440/4847/22, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.), дослідивши доводи апеляційних скарг на ці рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 55687551 з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц, виданого 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук.

12.12.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 55687551, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист № 524/1032/16-ц, який видано 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук, повернуто стягувачу за його заявою. Виконавчий збір виведено в окреме виконавче провадження.

Вказана вище постанова є чинною та у цій справі позивачем не оскаржується.

Також, 12.12.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 55687551, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 51074,78 грн. У пункті 3 цієї постанови зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021, яке набрало законної сили 02.10.2021 у справі № 440/7606/21 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

22.12.2018 страшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57945364, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 ВПВР УЗПВР у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн.

Позивач не погодився з постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є.О від 22.12.2018 ВП № 57945364 про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи позивача про неправомірність оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2018 ВП № 57945364 з посиланням на порушення вимог законодавства України державним виконавцем при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору від 12.12.2018 р. ВП № 55687551, оскільки питання правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 12.12.2018 р. ВП № 55687551 суд вже розглядав у справі № 440/7606/21 та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021, яке набрало законної сили 02.10.2021 у справі № 440/7606/21 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На цій підставі, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 закрито провадження в адміністративній справі № 440/4847/22 в частині позовних вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в цій частині та направляючи справу для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави позову у цій справі та у справі № 440/7606/21 не є тотожними та є суттєво відмінними, оскільки у цій справі, яка переглядалася судом апеляційної інстанції, підставою позову є незаконність подвійного стягнення з позивача виконавчого збору, приватним і державним виконавцем по одному і тому ж самому виконавчому листу (виконавчий лист № 524/1032/16-ц, виданого 14.12.2016) та по одному й тому ж самому виконанню рішення Автозаводського районного суду, в той час у справі № 440/7606/21 підставою позову є нездійснення державним виконавцем дій з примусового виконання рішення суду у справі № 524/1032/16-ц та у зв`язку з цим відсутність підстав для стягнення виконавчого збору Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Суми.

В рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.), з урахуванням висновків, які викладені в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 р., судом першої інстанції надано оцінку щодо подвійного стягнення з позивача виконавчого збору, приватним і державним виконавцем по одному і тому ж самому виконавчому листу (виконавчий лист № 524/1032/16-ц, виданого 14.12.2016) та по одному й тому ж самому виконанню рішення Автозаводського районного суду.

Судом першої інстанції в цій частині вимог встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 55687551 з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц, виданого 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук.

12.12.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 55687551, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист № 524/1032/16-ц, який видано 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук, повернуто стягувачу за його заявою /а.с. 85/.

12.12.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 55687551, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 51074,78 грн /а.с. 86/. У пункті 3 цієї постанови зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

22.12.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57945364, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 ВПВР УЗПВР у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн /а.с. 88/.

У той же час, у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича на виконанні перебувало виконавче провадження № 57925318 з примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 524/1032/16-ц від 14.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн (ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.11.2018 у справі № 524/1032/16-ц замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Карго Пром»).

14.12.2018 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57925318 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 524/1032/16-ц від 14.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн.

Одночасно із відкриттям виконавчого провадження, згідно вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватним виконавцем винесено постанову від 14.12.2018 ВП № 57925318 про стягнення з боржника основної винагороди /а.с. 35/.

Згідно пояснень третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в ході примусового виконання у боржника виявлено нерухоме майно, а саме: вбудований магазин промислових товарів, загальною площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яке в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку звернуто стягнення з метою виконання рішення суду. Зокрема, відповідне нерухоме майно передано на реалізацію на електронних торгах до Полтавської філії ДП «СЕТАМ» на підставі заявки на реалізацію арештованого майна ВП № 59725318, копію якої також додано позивачем до позовної заяви. 04.02.2019 відбулись електронні торги за лотом № 327117 з реалізації нерухомого майна: вбудований магазин промислових товарів, загальною площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Шевченка, 30/7, про що системою СЕТАМ складено протокол проведення електронних торгів № 386392 від 04.02.2019. Після повного розрахунку переможця торгів за придбане майно на підставі зазначеного протоколу 15.02.2019 видано акт про проведені електроні торги ВП № 57925318.

За рахунок коштів, що надійшли від примусової реалізації арештованого нерухомого майна боржника, в повному обсязі задоволено вимоги стягувача за виконавчим документом, тобто забезпечено фактичне виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/1032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн., а також стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 51074,78 грн. пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми.

21.02.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57925318 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду /а.с. 37/.

Основна винагорода приватного виконавця за вищевказаним виконавчим провадженням стягнута у відповідності до вимог чинного законодавства в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 305 від 15.02.2019 /а.с. 36/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що 21.02.2019 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57925318 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду /а.с. 37/. Основна винагорода приватного виконавця за вищевказаним виконавчим провадженням стягнута у відповідності до вимог чинного законодавства в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 305 від 15.02.2019 /а.с. 36/.

Враховуючи, що виконавчий лист Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 524/1032/16-ц від 14.12.2016, був фактично виконаний приватним виконавцем, що підтверджується належними та допустимими доказами, з огляду на вищенаведені приписи законодавства та правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.07.2022 у справі № 320/6215/19, у державного виконавця відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору за примусове виконання такого виконавчого документа, що може свідчити про протиправну бездіяльність відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження № 59039737, у разі, якщо йому було відомо, зокрема від боржника про наявність постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та про фактичне стягнення з боржника основної винагороди, що підтверджується платіжним дорученням № 305 від 15.02.2019 року.

Разом з тим, суд заначив, що характер і зміст спірних правовідносин свідчать про те, що звернувшись до суду з позовною вимогою про визнання протиправною і скасування постанови від 12.12.2018 р. № 55687551 про стягнення виконавчого збору, ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту порушеного, на її думку, права, оскільки оскаржувана постанова станом на дату її винесення була правомірною, відтак не може бути скасована, тож захистити відповідне право в обраний позивачем спосіб не можливо.

Надаючи оцінку висновками суду, які викладені в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) та в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.), колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішення третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження, тобто до 28.08.2018 р.), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа та про стягнення виконавчого збору, тобто з 28.08.2018 р.) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа та про стягнення виконавчого збору) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Положеннями ч. ч. 3-5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа та про стягнення виконавчого збору) визначено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Також суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

З аналізу вказаних вище норм Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Також, відповідно до ч. 9 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. В свою чергу, питання про стягнення виконавчого збору може бути також вирішене державним виконавцем, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 40 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 55687551 з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц, виданого 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн. (ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.11.2018 у справі № 524/1032/16-ц замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Карго Пром»).

02.02.2018 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц.

Разом з тим, 12.12.2018 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 55687551, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист № 524/1032/16-ц, який видано 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук, повернуто стягувачу за його заявою /а.с. 85/.

Одночасно з цим, 12.12.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенком С.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 55687551, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 51074,78 грн /а.с. 86/. У пункті 3 цієї постанови зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

З наведеного вбачається, що 12.12.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа за заявою стягувача (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження"), у зв`язку з чим, в силу приписів ч. 3 ст. 40 вказаного Закону України «Про виконавче провадження», у нього виник обов`язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом та виконується в порядку, встановленому цим Законом.

У зв`язку з цим, 22.12.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57945364, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 ВПВР УЗПВР у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн /а.с. 88/.

Що стосується посилання позивача на те, що рішення суду нею було виконане та сплачено основну винагороду приватному виконавцю, а державним виконавцем жодних дій щодо стягнення суми заборгованості не вчинялося, колегія суддів зазначає наступне.

У приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. на виконанні перебувало виконавче провадження № 57925318 з примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 524/1032/16-ц від 14.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн (ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.11.2018 у справі № 524/1032/16-ц замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/1032/16-ц з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Карго Пром»).

14.12.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57925318 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 524/1032/16-ц від 14.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн. та одночасно із відкриттям виконавчого провадження, згідно вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватним виконавцем винесено постанову від 14.12.2018 ВП № 57925318 про стягнення з боржника основної винагороди /а.с. 35/.

Згідно пояснень третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., в ході примусового виконання у боржника виявлено нерухоме майно, а саме: вбудований магазин промислових товарів, загальною площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яке в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку звернуто стягнення з метою виконання рішення суду. Зокрема, відповідне нерухоме майно передано на реалізацію на електронних торгах до Полтавської філії ДП «СЕТАМ» на підставі заявки на реалізацію арештованого майна ВП № 59725318, копію якої також додано позивачем до позовної заяви. 04.02.2019 відбулись електронні торги за лотом № 327117 з реалізації нерухомого майна: вбудований магазин промислових товарів, загальною площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що системою СЕТАМ складено протокол проведення електронних торгів № 386392 від 04.02.2019. Після повного розрахунку переможця торгів за придбане майно на підставі зазначеного протоколу 15.02.2019 видано акт про проведені електроні торги ВП № 57925318.

За рахунок коштів, що надійшли від примусової реалізації арештованого нерухомого майна боржника, в повному обсязі задоволено вимоги стягувача за виконавчим документом, тобто забезпечено фактичне виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі № 524/1032/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 503199,78 грн. та судового збору в розмірі 7548,00 грн., а також стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 51074,78 грн. пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми.

У зв`язку з цим, 21.02.2019 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57925318 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду /а.с. 37/. Основна винагорода приватного виконавця за вищевказаним виконавчим провадженням стягнута у відповідності до вимог чинного законодавства в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 305 від 15.02.2019 /а.с. 36/.

Надаючи оцінку діям відповідачів щодо винесення постанов від 12.12.2018 про стягнення виконавчого збору ВП № 55687551, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 51074,78 грн. та від 22.12.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57945364, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551, виданої 12.12.2018 ВПВР УЗПВР у Полтавській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн., суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, які склалися у цій справі, зводяться до питання (не)правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) та постанови про відкриття виконавчого провадження для реалізації вказаного стягнення.

Верховним Судом неодноразово викладалися висновки у подібних правовідносинах щодо застосування статті 27 Закону № 1404-VIII, в редакції діючій до 28.08.2018 р., тобто на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження (постанови 14.05.2020 у справі № 640/685/19, від 29.07.2020 у справі № 1340/5050/18, від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 15.10.2020 у справі № 280/5959/19, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20, від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, від 28.01.2021 у справі № 420/769/19 та від 20.05.2021 у справі № 640/32814/20), які підлягають застосуванню у цій справі.

Як вказувалося вище, відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 р. (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2018), виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018 р.) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Водночас Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018 р., внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, за змістом яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалася, а саме: в період до 28.08.2018 р. розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018 р. - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З установлених обставин цієї справи слідує, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови від 12.12.2018 за ВП № 55687551 визначив суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню з боржника у розмірі 51074,78 грн, тобто, 10 % від суми зазначеної у виконавчому документі - виконавчому листі № 524/1032/16-ц, який видано 14.12.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчук про стягнення з ОСОБА_1 коштів.

Таким чином, державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У постановах від 28.01.2021 у справі № 420/769/19, від 22.01.2021 у справі № 400/4023/19, від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20 Верховний Суд констатував, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 р., зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28.08.2018 р. (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

При цьому, судом першої інстанції було установлено, що під час перебування виконавчого документа на примусовому виконанні, державним виконавцем не було здійснено стягнення на користь стягувача ТОВ «Карго Пром».

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що державною виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн.

Суд зазначає, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, водночас, за обставин цієї справи, розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Таку правову позиції у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 15.06.2023 р. по справі № 420/2013/22 (адміністративне провадження № К/990/31518/22).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 57945364 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 51074,78 грн. з ОСОБА_1 на користь держави та скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 55687551 виданої 12.12.2018 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 51074,78 грн.

Що стосується вимог позивача в частині визнання протиправними дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми) по відкриттю виконавчого провадження № 57945364 щодо стягнення виконавчого збору та щодо винесення постанови № 55687551 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 51074,78 грн. від 12.12.2018 р. в межах виконавчого провадження № 57945364, колегія суддів зазначає, що обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача (скасування рішень суб`єкта владних повноважень, як актів індивідуальної дії, які створюють для позивача відповідні негативні наслідки), поглинає вимогу про визнання протиправними дій, щодо прийняття вказаних вище постанов, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вилучити з реєстру боржників запис про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код № НОМЕР_1 ) внесений згідно виконавчого провадження № 57945364 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Ніколенко С.В., суд зазначає наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 9 Закону № 1404-VІІІ єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (ч. 1).

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення (ч. 2).

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 5).

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо) (ч. 6).

Відповідно до ч. 7 ст .9 Закону № 1404-VІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016р., відповідно до п. 2 розділу І якого єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу Х цього Положення система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

Із аналізу викладених приписів вказаних Закону та Положення слідує, що дійсно чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Як вказувалося вище, постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка С.В. від 12.12.2018 р. ВП № 55687551 винесено щодо стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 51074,78 грн., після прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федько Є.О. від 22.12.2018 р. № 57945364 про відкриття провадження винесено щодо виконання постанови державного виконавця від 12.12.2018 р. № 55687551 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 51074,78 грн.

Крім того, в рамках цієї справи судом встановлено, що 21.02.2019 р. приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57925318 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду /а.с. 37/, а основна винагорода приватного виконавця за вищевказаним виконавчим провадженням стягнута у відповідності до вимог чинного законодавства в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 305 від 15.02.2019 /а.с. 36/.

Наведене свідчить про те, що позивач у повному обсязі виконала свої майнові зобов`язання перед стягувачем.

При вирішені спору в цій частині, суд апеляційної інстанції керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно висновків Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (пп.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2004р. № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 р. № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Виходячи з того, що метою ведення Єдиного реєстру боржників є оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна, у позивача є відсутньою заборгованість за виконавчими провадженнями та за виконавчим документом, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перестала бути боржником у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Інформації про наявність у позивача інших заборгованостей чи наявність інших відкритих виконавчих проваджень, де ОСОБА_1 є боржником, матеріали справи не містять.

У зв`язку з цим, наявність інформації щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників, при відсутності положень законодавства про можливість її виключення у зв`язку із сплатою боргу після закінчення виконавчого провадження, та встановлення судом протиправності винесення постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті.

З наведеного слідує, що виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, враховуючи, що позивач виконала всі свої майнові зобов`язання покладені на неї, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про неї в Єдиному реєстрі боржників. При цьому, такі відомості не відповідають дійсним обставинам (заборгованість фактично є відсутньою).

За таких умов відомості щодо позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників на підставі відповідного рішення суду, у зв`язку з чим вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції при ухваленні рішень від 05.09.2022 року (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) та від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.), не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Що стосується розподілу судових витрат у цій справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно квитанції № МР_АВ140896РАG_24371096 від 26.05.2022 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. та згідно квитанції № МР_АВ140896РАG_24371088 від 26.05.2022 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви у справі.

Згідно квитанції № МР_АВ260398РLV_25579689 від 14.09.2022 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1488,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду від 05.09.2022 р.

Згідно квитанції № МР_АВ140896РАG_25648957 від 19.09.2022 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 05.09.2022 р.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2020-06-014/С від 06.07.2023 р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1488,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду від 25.05.2023 р.

Загальна сума сплаченого судового збору у цій справі складає 6449,40 грн.

Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року (головуючий І інстанції Ясиновський І.Г.) по справі № 440/4847/22 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка С.В. щодо винесення постанови від 12.12.2018 р. ВП № 55687551 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 51074,78 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федько Є.О. щодо винесення постанови від 22.12.2018 р. № 57945364 про відкриття провадження з виконання постанови державного виконавця від 12.12.2018 р. № 55687551 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 51074,78 грн.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вилучити з реєстру боржників запис про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) внесений у зв`язку з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження № 57945364 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Ніколенко С.В.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3224,70 грн. (три тисячі двісті двадцять чотири гривні) 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк

Повний текст постанови складено 28.09.2023 року