Справа № 420/8421/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8421/23

Головуючий в І інстанції: Єфіменко К.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 18.05.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо не звільнення ОСОБА_1 за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представником позивача подана відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Ізмаїльським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 призваний до лав Збройних Сил України згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 року № 69/2022.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 60, солдат- резервіст ОСОБА_1 , водій взводу морської піхоти, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на посаду шпк «матрос», з 09 березня 2022 року зарахований на котлове забезпечення за каталогом продуктів «морська».

07.02.2023 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру 2 РМП Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з лав ЗСУ на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До вказаного рапорту додано: копії картки платника податків та паспорту; копії паспорту та картки платника податків дружини позивача; копії довідки до акту огляду МСЕК про наявність інвалідності та пенсійного посвідчення дружини позивача; копія свідоцтво про шлюб.

Докази отримання відповідачем вказаного рапорту та його розгляду останнім в матеріалах справи відсутні.

Водночас, в матеріалах справи наявний рапорт ОСОБА_1 до командира 2 РМП Військової частини НОМЕР_1 , який написаний позивачем власноруч та датований 25.02.2023 року, в якому позивач просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю.

У вказаному рапорті зазначено, що підтверджуючі документи додаються.

Так, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.11.2007 року, ОСОБА_1 23.11.2007 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 ).

У відповідності до довідки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 798672 від 23.11.2016 року, ОСОБА_4 23.11.2016 року встановлена ІІІ група інвалідності, причини інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково.

29.03.2023 року позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати йому офіційне роз`яснення по рапорту на звільнення з військової служби від 25.02.2023 року.

Згідно відповіді на рапорт від 29.03.2023 року, Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що 25.02.2023 року ним подано рапорт командиру взводу, в якому він просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби в запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Відповідач зазначив, що об`єктивно вивчивши рапорт позивача та долучені до рапорту документи командування Військової частини НОМЕР_1 прийшло до висновку, що підстави для звільнення з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І або ІІ групи не має.

Відповідач вказав на те, що роз`яснення цього пункту дає можливість дійти висновку, що наявність інвалідності першої або другої групи у дружини чи/або батьків своїх чи батьків дружини (чоловіка) дає можливість військовослужбовцю звільнитись з військової служби, проте, у довідці МСЕК, доданої до рапорту, вказано групу інвалідності дружини позивача ІІІ, протипоказання важка фізична праця.

Підсумовуючи викладене, командування Військової частини НОМЕР_1 прийшло до висновку, що підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, вважаючи, що позивач має право на звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що приписами ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення військовослужбовців - наявність третьої групи інвалідності у дружини (чоловіка), як під час дії особливого періоду, так і під час воєнного стану.

Суд першої інстанції вказав на те, що всі підстави для звільнення, які передбачені ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стосовно інвалідності у відповідних категорій осіб, які перебувають у відповідних відносинах з військовослужбовцями, ставляться в залежність від наявності саме I чи II групи інвалідності.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Спірним у даній справі є питання щодо застосування положень абзацу шостого підпункту «г» пункту 1 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають підстави для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини.

Так, згідно абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2232-XII) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно обставин даної справи, на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 року № 69/2022, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 60, солдата- резервіста ОСОБА_1 , водія взводу морської піхоти, який перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду шпк «матрос», з 09 березня 2022 року зараховано на котлове забезпечення за каталогом продуктів «морська».

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапорту від 25.02.2023 року, в якому останній просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

На підтвердження наявності підстав для звільнення позивача з військової служби останній додав до рапорту, зокрема, довідку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 798672 та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.11.2007 року, згідно яких, ОСОБА_1 23.11.2007 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 ), якій 23.11.2016 року МСЕК встановлена ІІІ група інвалідності, причини інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково.

Відповідачем відмовлено позивачу у звільненні з військової служби, посилаючись у своїй відповіді на те, що роз`яснення пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дає можливість дійти висновку, що наявність інвалідності першої або другої групи у дружини чи/або батьків своїх чи батьків дружини (чоловіка) дає можливість військовослужбовцю звільнитись з військової служби, проте, у довідці МСЕК, доданої до рапорту, вказано групу інвалідності дружини позивача ІІІ, протипоказання важка фізична праця, а тому, підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим, подав даний позов.

В свою чергу, на думку відповідача, пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дає підстави військовослужбовцю для звільнення з військової служби у разі наявність інвалідності у дружини чи/або батьків своїх чи батьків дружини (чоловіка) саме першої або другої групи, а не третьої, як у дружини позивача.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача та дійшов висновку, що приписами ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення військовослужбовців - наявність третьої групи інвалідності у дружини (чоловіка), як під час дії особливого періоду, так і під час воєнного стану.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи відповідача та висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з огляду на викладене.

Так, абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII чітко визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю.

Такі сімейні обставини, як наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності, є самостійною умовою для звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, та вказані положення Закону № 2232-XII не передбачають вимог до групи інвалідності, встановленої дружині (чоловіку) відповідного військовослужбовця.

Така умова для звільнення військовослужбовця з військової служби, як наявність саме І чи ІІ групи інвалідності, на що посилається відповідач, передбачена цим же абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, проте, стосується батьків військовослужбовця чи батьків дружини (чоловіка).

Колегія суддів наголошує, що абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не містить вимог, на які посилається відповідач та суд першої інстанції, про те, що дружині (чоловіку) відповідного військовослужбовця має бути встановлена саме І чи ІІ група інвалідності, що давало б підстави для його звільнення з військової служби.

Колегія суддів повторно звертає увагу на те, що в абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII прямо вказано про те, що підставою для звільнення з військової служби відповідного військовослужбовця є обставини щодо наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (без будь-якої конкретизації щодо групи інвалідності, тобто, в тому числі, ІІІ групи) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, проте, лише I чи II групи.

Таким чином, такі умови, як наявність конкретно визначеної групи першої чи другої, передбачені для такої категорії осіб, як батьки військовослужбовця чи батьки дружини (чоловіка).

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що позивач у своєму рапорті просив звільнити його з військової служби у зв`язку з наявність у нього дружини ІІІ групи інвалідності, що відповідає вимогам абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за цих обставин, а тому, вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 звільнити позивача з військової служби за пп.«г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.п. 233, 234, 241, 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапорту від 25.02.2023 року, в якому останній просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

Однак, відповідач взагалі не розглянув вказаний рапорт позивача та будь-якого рішення відповідачем прийнято не було.

В свою чергу, відповідач лише на рапорт позивача від 29.03.2023 року, в якому останній просив надати йому офіційне роз`яснення по рапорту на звільнення з військової служби від 25.02.2023 року, надав відповідь у формі листа від 29.03.2023 року.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, враховуючи, що у даній справі судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за його рапортом від 25.02.2023 року у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 звільнити позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.02.2023 року про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII та прийняти рішення по суті порушеного питання з урахуванням висновків суду у даній справі.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Також, підлягають перерозподілу судові витрати.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у редакції станом на момент подання апеляційної скарги, визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у редакції станом на момент подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову: немайнового характеру, який подано фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 цього ж Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2684 грн.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено одну вимогу немайнового характеру та похідну вимогу, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у сумі 1073,60 грн. та у сумі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за його рапортом від 25.02.2023 року у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25.02.2023 року про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі абз. 6 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення по суті порушеного питання з урахуванням висновків суду у даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 27.09.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук