Справа № 400/404/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/404/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

06.06.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29703,43 грн. на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу:

по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4989,67 грн.;

з військового збору у розмірі 412,98 грн.;

з єдиного податку у розмірі 24300,78 грн.

В обґрунтування позову, посилаючись на положення статті 67 Конституції України, пункту 36.1 статті 36, пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, позивач зазначає, що за відповідачкою платником податків рахується узгоджена податкова заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, з військового збору та єдиного податку у загальному розмірі 29703,43 грн.

З огляду на те, що платник податків у встановлені строк і порядок не виконав свій податковий обов`язок, зобов`язання перед бюджетом не сплатив, у контролюючого органу виникли правові обставини для звернення із цим позовом та стягнення податкового боргу в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5402,65 грн. на користь держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4989,67 грн. та з військового збору у розмірі 412,98 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості на користь держави в рахунок погашення податкового боргу із єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 24300,78 грн. суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, з посиланням на приписи підпунктів 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.11 статті 56, пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, а також врахувавши ту обставину, що суми грошових зобов`язань є узгодженими та не сплаченими платником у встановлені строк і порядок, суд першої інстанції визначив грошові зобов`язання податковим боргом відповідачки, який, з огляду на положення підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.4 статті 41, підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу підлягає стягненню в судовому порядку за позовом податкового органу.

Разом з тим, посилаючись на те, що відповідно до підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України єдиний податок належить до місцевих податків, який згідно із пунктом 10.5 статті 10 Податкового кодексу України підлягає зарахуванню до місцевого бюджету відповідної територіальної громади, а також враховуючи принцип самостійності державного та місцевого бюджетів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових обставин для стягнення з платника податків на користь Держави заборгованості по єдиному податку у розмірі 24300,78 грн. та, відповідно, для задоволення позову податкового органу у відповідній частині.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині залишення позовних вимог без задоволення та прийняти нове судове рішення про задоволення позову про стягнення податкового боргу з відповідачки в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції помилково залишено поза увагою ту обставину, що вжиті контролюючим органом за платника податків та на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків і відображені у прохальній частині позову прямо передбачені положеннями пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України.

Апелянт звертає увагу, що в прохальній частині позовної заяви не визначений будь-який вид бюджету, на який підлягає зарахуванню заборгованість. При цьому, з огляду на приписи статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», зауважує на тому, що вказане не впливає на порядок перерахування грошових коштів, стягнутих до Державного бюджету України або місцевих бюджетів.

Акцентуючи увагу на тому, що визначальним у цій справі є наявність обставин, які підтверджують правові підстави, з яким закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, апелянт наполягає на обґрунтованості його вимог та повному задоволенні позовної заяви.

У визначений строк відзив від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не надходив.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 14.07.2015 року зареєстрована фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного податку третьої групи.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків, станом на 28.11.2022 року за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед бюджетом у загальному розмірі 249546,23 грн., яка виникла в результаті самостійно визначених та несплачених зобов`язань:

по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4989,67 грн. та з військового збору у розмірі 412,98 грн. згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2021 року;

з єдиного податку у розмірі 24300,78 грн. згідно податкових декларацій платника єдиного податку за 2020 рік, за І квартал 2021 року, за три квартали 2021 року, за півріччя 2021 року.

Також, 29.12.2020 року податковим органом виставлялась відповідачці податкова вимога за №33458-13 про сплату боргу на суму 7573,2 грн. Зазначена податкова вимога була надіслана відповідачці рекомендованим листом з повідомленням та була вручена платнику 17.02.2021 року.

Посилаючись на те, що за відповідачкою рахується узгоджена сума податкового зобов`язання, несплаченого у встановлені строки та порядок, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункті 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У пункті 56.11 статті 56 Податкового кодексу України закріплено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За правилами підпункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до абазу 2 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (крім податкового періоду для податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Згідно із пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на день подання відповідачкою податкової декларації) платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.3, 59.4, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на день подання позову) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Також, пунктом 41.4 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно із підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Аналіз наведених норм податкового законодавства показав, що порушення платником законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є підставою для вжиття контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, у тому числі з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає і вважає за можливе погодитись із доводами апелянта про те, що предметом доказування у даній адміністративній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податкового кодексу України.

Отже, одночасному врахуванню підлягає наявність у відповідачки узгодженої податкової заборгованості та не сплаченої в установлені порядок і строки, вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, у тому числі шляхом надсилання платнику податкової вимоги про сплату боргу.

Крім того, за правилами статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII грошові кошти, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Апеляційний суд враховує, що звернення із цим адміністративного позову відбулось у межах повноважень позивача та за наявності відповідних обставин наявності у платника непогашеного в установлені порядок і строк податкового боргу.

Також, вимоги адміністративного позову щодо стягнення на користь Держави податкового боргу відповідають заходам, передбаченим пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, які контролюючий орган здійснює з метою погашення податкового боргу такого платника податків.

Слід також зазначити, що у позові не заявлено вимог про стягнення заборгованості платника, зокрема, по єдиному податку до Державного бюджету України або місцевих бюджетів.

Натомість, дотримання контролюючим органом умов для звернення із цим адміністративним позовом є правовою обставиною для його задоволення.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що визначення порядку перерахування, зокрема, місцевого податку, до відповідного бюджету може мати місце на момент фактичного виконання рішення суду і, у такому випадку, зазначене не створює будь-яких безумовних обставин для залишення вимог податкового органу без задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що відповідно до статті 317 КАС України рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у відповідній частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості на користь держави в рахунок погашення податкового боргу із єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 24300,78 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 24300,78 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість до бюджету в рахунок погашення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 24300 (двадцять чотири тисячі триста) гривень 78 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв