Справа № 620/546/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/546/23 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та невиплаті в повному розмірі додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. на місяць, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 24.02.2022 до 30.09.2022; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000,00 грн. на місяць, за період з 24.02.2022 по 30.09.2022, з урахуванням раніше виплачених сум цієї винагороди.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 30 березня 2023 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції є помилковими та пов`язанi iз неправильним тлумачення судом визначення поняття «безпосередня участь вiйськовослужбовця у бойових дiях або забезпеченнi заходiв з нацiональної безпеки i оборони, вiдсiчi i стримування збройноi агресii, перебуваючи безпосередньо в районах у перiод здiйснення зазначених заходiв», яке мiститься в абзацах 1 та 3 пункту 1 Окремого доручення Miністpa Оборони Украiни вiд 23.06.2023 року.

Позивач вважає, що до спiрних правовiдносин не може бути застосований абзац 3 пункту l телеграми вiд 23.06.2022, адже він не входив до складу органу вiйськового управлiння чи штабу угрупування вiйськ, а перебував на посадi стрiльця-снайпера та виконував бойовi (спечiальнi) завдання у списках особового складу зведеного підрозділу пiд час перебування у складi оперативно-тактичних угрупувань «Пiвнiч» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», що полягали в забезпеченнi дiяльностi зазначених ОТУ. Щодо висновкiв суду першої iнстанцiї про недiйснiсть довідок ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивач зазначив, що Телеграма №912/а/26 вiд 23.06.2022 року не встановлює порядку внесення змiн до довiдок, що пiдтверджують безпосередню участь вiдряджених вiйськовослужбовцiв у бойових дiях або заходах, або порядку їх скасування чи визнання недiйсними. Позивач зазначив, що надані відповідачем довідки не мiстять інформації про внесення змін до первісних довідок, їх підстави та втрату ними чинності.

Сам факт складання нової довідки не призводить до автоматичної втрати дійсності попередньої та видачі нової довідки. Апелянт зазначив, що відповідачем не надано до суду рішення командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання недійсними довідок чи їх скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Стосовно доводів позивача про те, що він виконував завдання в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, апелянт зазначив, що даний факт можна підтвердити лише довідками ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_1» до якого позивач був відряджений. ОТК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ОТК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (його правонаступник) не є стороною даного провадження.

Щодо доводів позивача про те, що до спiрних правовiдносин не може бути застосований абзац 3 пункту l телеграми вiд 23.06.2022 відповідач зазначив, що НОМЕР_2 окремий батальйон охорони і обслуговування (в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) немає статусу бойової частини) є підрозділом забезпечення службової/бойової діяльності.

Відповідач зазначив, що усі локації на яких перебував позивач у період з 24.02.2022 до 30.09.2022 не входили до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_1»; позивач не виконував бойових завдань згідно бойових розпоряджень.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р., № 259/2022 від 18.04.2022 р., № 341/2022 від 17.05.2022 р., № 573/2022 від 12.08.2022 р., № 757/2022 від 07.11.2022 р. та № 58/2023 від 06.02.2023 р., строк дії воєнного часу продовжувався.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Станом на час введення воєнного стану в Україні позивач перебував у відрядженні в складі сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а 11.06.2022 у зв`язку з реформуванням ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

30.09.2022 позивач вибув зі складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Вважаючи, що відповідачем не у повному обсязі проведена виплата додаткової винагороди у період з 24.02.2022 до 30.09.2022, а саме останню не нарахована в розмірі 100 000 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч. 4 ст. 9 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р., № 259/2022 від 18.04.2022 р., № 341/2022 від 17.05.2022 р., № 573/2022 від 12.08.2022 р., № 757/2022 від 07.11.2022 р. та № 58/2023 від 06.02.2023 р., строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 р. прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022 р.

Постановами Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 р., № 754 від 01.07.2022 р., № 1066 від 27.09.2022 р., № 1146 від 08.10.2022 р. до вказаної постанови № 168 від 28.02.2022 р. внесені відповідні зміни та доповнення.

Постановою № 168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, телеграмами від 25.03.2022 № НР 248/1298 (застосувалась до 01.06.2022) та від 23.06.2022 №912/а/29 (застосовується після 01.06.2023) Міністр оборони України врегулював умови та порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям.

У пункті 1 телеграми № НР 248/1298 зазначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Згідно п. 3 телеграми документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У п.4 телеграми зазначено, що Командири військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Згідно з п. 5 телеграми № НР 248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цієї телеграми).

Телеграмою від 23.06.2022 №912/а/29 розширено тлумачення «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та п.1 доповнено абз.3 такого змісту:

«бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району

виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у

тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу,

контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу

угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави».

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

У апеляційній скарзі позивач зазначив, що до спiрних правовiдносин не може бути застосований абзац 3 пункту l телеграми вiд 23.06.2022, адже він не входив до складу органу вiйськового управлiння чи штабу угрупування вiйськ, а перебував на посадi стрiльця-снайпера та виконував бойовi (спечiальнi) завдання у списках особового складу зведеного підрозділу пiд час перебування у складi оперативно-тактичних угрупувань «Пiвнiч» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», що полягали в забезпеченнi дiяльностi зазначених ОТУ.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивач в період з 24 лютого по 31 серпня (включно) 2022 року перебував:

з 24 по 25 лютого 2022 року в ОКП Севердонецьк (відповідно до довідки оперативно-тактичного угрупування «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 11.11.22 № 1515/ОТУ виконував бойове (спеціальне) завдання в складі підрозділу першого ешелону оборони в м. Севердонецьк Луганської області). Місце виконання бойових завдань зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 28.02.2022 №465/отуп. Здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку, на місяць (з урахуванням щомісячних в розрахунку на місяць 30000 гривень) за вказаний період у розмірі 5357,14 + 5000 = 10357,14 грн, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2022 №597 та не заперечується позивачем. Виплата 5000 грн здійснена у вересні 2022 року;

з 26 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року в ОСОБА_3 (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 28.02.2022 №465/отуп;

з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року в ОСОБА_3 (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань, зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 31.03.2022 №504/отуп;

з 01 квітня 2022 року по 26 квітня 2022 року в ЗКП Константинівка (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань, зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 30.04.2022 №530/отуп;

з 27 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року в ПКП Добропілля (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань, зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 30.04.2022 №530/отуп;

з 01 травня 2022 року по 13 травня 2022 року в ПКП Добропілля (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань, зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 18.07.2022 №208;

з 14 травня 2022 року по 31 травня 2022 року в ЗКП Булахівка (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями). Місце виконання завдань, зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 18.07.2022 №208;

з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року в Константинівка парк (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Місце виконання завдань зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 21.07.2022 №210;

з 01 липня по 31 липня 2022 року в ПКП Добропілля (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Місце виконання завдань зазначено в рапорті заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 від 26.08.2022 №253;

з 01 серпня по 31 серпня 2022 року в ПКП Добропілля (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Місце виконання завдань зазначено в рапорті командира зведеної роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 від 29.09.2022 №310;

з 01 вересня по 30 вересня 2022 року в ПКП Добропілля (даний пункт не входив до першого ешелону оборони на лінії бойового зіткнення та перебування в ньому не включалося до довідки оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Місце виконання завдань зазначено в рапорті командира зведеної роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 від 10.10.2022 №350.

Суд першої інстанції правильно врахував те, що НОМЕР_2 окремий батальйон охорони і обслуговування (військова частина НОМЕР_1 ) є підрозділом забезпечення службової/бойової діяльності. Зведений підрозділ, а саме - зведена рота охорони військової частини НОМЕР_1 (про яку йдеться в рапортах майора ОСОБА_2 та капітана ОСОБА_4 ) здійснювала організацію та забезпечення повсякденної діяльності ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з 10.06.2022 - ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_1», витяг із наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 10.06.2022 №126).

У поясненнях від 17.10.2022 командир роти охорони капітан ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 25.01.2022 №38 «Про організацію охорони та оборони, розміщення, повсякденної діяльності зведеної роти охорони від військової частини НОМЕР_1 на основному командному пункті ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », метою зведеної роти ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було: організація охорони та оборони ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; організація повсякденної діяльності ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; забезпечення доброякісним та своєчасним харчуванням особового складу ОКП ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; забезпечення ПММ та спеціальними рідинами; забезпечення речовим майном та майном КЕС; організація медичного забезпечення; забезпечення постійної готовності автомобільної та бронетехніки та особового складу для виконання завдань ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Отже головним завданням позивача було виконання бойових (спеціальних) завдань у списках особового складу зведеного підрозділу під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави (зокрема Оперативно-тактичне угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »/ «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що підстави вважати, що позивач виконував бойові завдання у складі військової частини відсутні, оскільки останній був відряджений до складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »/ «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому для нарахування додаткової винагороди ключовим є виконання завдань саме в першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).

Водночас доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірні періоди, а саме бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу матеріали справи не містять.

З огляду на викладене у сукупності колегія судів доходить висновку, що військова частина НОМЕР_1 в повному обсязі нарахувала та виплатила, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць в порядку та на умовах, визначених Окремими дорученнями Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, від 23.06.2022 №912/а/29, за період, визначений в довідках Оперативно-тактичного угрупування «ІНФОРМАЦІЯ_1», до якого для виконання завдань був відряджений військовослужбовець, що підтверджується довідкою про нарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 від 16.02.2023 №226, у вересні 2022 року - виплата за період з 24.02.2022 по 25.02.2022 (за вирахуванням військового збору 1,5 %).

При цьому суд першої інстанції правильно не взяв до уваги долучені позивачем довідки оперативно-тактичного угрупування «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 01.06.2022 №979/ОТУП, від 01.07.2022 №215/ОТУ, від 05.07.2022 №387/ОТУ, від 05.07.2022 №784/ОТУ, від 01.08.2022 №581/ОТУ, від 01.09.2022 №869/ОТУ, від 01.10.2022 №1131/ОТУ, від 01.10.2022 №1118/ОТУ, оскільки останні, у зв`язку з виправленням технічних помилок, допущених при їх складанні, були оновленні та викладені в новій редакції. Попередні довідки вважаються недійсними в частині внесених змін, про що зазначено у супровідному листі ОТУ «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 11.11.2022 №398/ОТУ.

Доводи апелянта про те, що Телеграма №912/а/26 вiд 23.06.2022 року не встановлює порядку внесення змiн до довiдок, що пiдтверджують безпосередню участь вiдряджених вiйськовослужбовцiв у бойових дiях або заходах, або порядку їх скасування чи визнання недiйсними, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність такого порядку не може слугувати підставою для не прийняття судом оновлених (випралених) довідок.

Надані відповідачем виправлені довідки належним чином завірені; за змістом відповідають нормам чинного законодавства; мають всі необхідні реквізити, печатки, підписи; є такими, що приведені у відповідність з урахуванням внесених змін у тлумачення безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги відсутність доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірних періодах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року

залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю.Коротких