Справа № 560/8320/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8320/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

27 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2022 ВП № 69878759 щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у період з 01.07.2010 по 16.09.2022 у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження ВП№20079899 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду від 11.06.2010, виданого у справі №2-3903, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості в сумі 15923,18 доларів США та 1494,54 грн. Під час примусового виконання рішення з боржниці було стягнуто 21704,59 грн основної суми боргу та 2916,28 грн виконавчого збору. Оскільки виконавчий збір не був стягнутий у повному обсязі, після повернення виконавчого документа стягувачу постанову про стягнення виконавчого збору було виокремлено у самостійне провадження, про що прийнята оскаржена позивачкою постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2022 ВП № 69878759. Відповідач вказує, що виявивши помилку щодо суми виконавчого збору з урахуванням тієї, яку було стягнуто з позивачки, державний виконавець своєю постановою вніс зміни до автоматизованої системи виконавчих проваджень, скоригувавши суму виконавчого збору.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження по виконанню декількох виконавчих документів за участі ОСОБА_1 , у тому числі виконавче провадження ВП № 69878759 по виконанню постанови ВП№20079899 Хмельницького відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 09.07.2010 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1592,32 доларів США та 149,45 грн.

Зазначену постанову було прийнято у зв`язку з прийняттям 01.07.2010 постанови державного виконавця районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3903, виданого 11.06.2010 Хмельницьким міськрайонним судом у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості в сумі 15923,18 доларів США та 1494,54 грн.

За змістом постанови від 09.07.2010, виконавчий збір за примусове виконання за вищевказаним виконавчим листом визначений позивачці у розмірі 10% від суми боргу, що підлягала примусовому стягненню.

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження та пояснень відповідача встановлено, що за час примусового виконання рішення суду з боржника було фактично стягнуто 21704,59 грн основної суми боргу та 2916,28 грн виконавчого збору.

16.09.2022 головним державним виконавцем Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження." У цій постанові вказується на те, що станом на 16.08.2022 з ОСОБА_1 стягнуто та перераховано 21704,59 грн заборгованості за виконавчим документом та 2916,28 грн виконавчого збору.

Головним державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження 16.09.2022 з виконання постанови №20079899 від 09.07.2010 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 1592,32 доларів США та 149,45 грн.

Позивач не погодилась із вказаною постановою та звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з боржниці був стягнутий виконавчий збір у сумі, пропорційній сумі стягнутої частини основного боргу. Так як сума виконавчого збору визначалась у 2010 році виходячи з усієї суми основного боргу, який у подальшому стягнутий у повному обсязі не був, державний виконавець відповідно не мав підстав виокремлювати у самостійне виконавче провадження суму виконавчого збору, вказану у постанові від 09.07.2010.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 №1404-VІІІ (Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно із ч. 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п`ятої цієї статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пункт 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5, встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Отже, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає про результати виконання (суму коштів, яку було фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Таким чином законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише стосовно фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим документом.

Пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та у порядку, визначеному у статті 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органом ДВС, причому розмір виконавчого збору обчислюється в сумі 10 відсотків від фактично стягнутої суми коштів. Виконавчий збір за своїм призначенням та змістом фактично є винагородою державному виконавцю за вчинення заходів з примусового виконання рішення за умови, що ці заходи призвели до виконання рішення.

Отже, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без фактичного виконання рішення суду.

Зазначені правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 у справі №2540/3203/18, Верховного Суду від 16 квітня 2020 у справі №640/8425/19, від 28 квітня 2020 у справі №826/2181/17, від 14 травня 2020 у справі №640/685/19.

Встановлено, що під час процедури примусового виконання рішення суду виконавцем було стягнуто з ОСОБА_1 21704,59 грн основної суми боргу та 2916,28 грн виконавчого збору, тобто у розмірі, пропорційному стягнутій сумі.

З огляду на наведену норму ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII, виконавець може приймати рішення про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) лише якщо виконавчий збір не було стягнуто.

У даному випадку з позивача стягнуто виконавчий збір у сумі, пропорційній сумі стягнутої частини основного боргу. Так як сума виконавчого збору визначалась у 2010 році виходячи з усієї суми основного боргу, який у подальшому стягнутий у повному обсязі не був, державний виконавець відповідно не мав підстав виокремлювати у самостійне виконавче провадження суму виконавчого збору, вказану у постанові від 09.07.2010.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 у справі №400/4023/19 зазначив, що прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, у подальшому передбачає ризик покладення на позивача додаткового тягаря у вигляді сплати подвійної суми стягнення виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення.

До того ж, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, слід також враховувати те, що на цей час стосовно виконання цього ж виконавчого документа відкрите виконавче провадження приватним виконавцем, яким прийнята постанова про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 10% суми, що підлягає стягненню. Разом з тим, одночасне виконання обох постанов, як державного так і приватного виконавця, призводить або призведе до стягнення з позивачки подвійного розміру виконавчого збору/ основної винагороди, що суперечить вимогам закону.

Крім того, незважаючи на внесення змін до АСВП, відповідна помилка у оскаржуваній постанові, в частині суми виконавчого збору, не виправлена.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.