Справа № 520/4051/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р. Справа № 520/4051/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 (суддя Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 14.04.23) у справі № 520/4051/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2022 року №296 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області за №289 о/с від 14 червня 2022 року, яким звільнено ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УШ за п.6 ч.1 с.77, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з 14.06.2022 року, без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022 р.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП а Харківській області, з 14.06.2022;

- стягнути з ГУНП в Харківській області на користь позивача середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 14.06.2022 по дату поновлення на службі;

- рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, звернути до негайного виконання;

- рішення суду в частині нарахування та виплати на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, в межах стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що з 30.10.2006 року вона проходила службу в органах внутрішніх справ України до 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року в Національній поліцій України, з 09.02.201 року проходила службу на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України о 5:30 год 24 лютого 2022 року весь особовий склад Ізюмського РУП ГУНП Харківської області, де вона проходила службу, було зібрано по сигналу «Бойова тривога», був проведений інструктаж та вона отримала у черговій частині табельну вогнепальну зброю, з якою продовжила нести службу по охороні громадської безпеки та порядку на території м. Ізюм. Після цього її безпосередній керівник, начальник Ізюмського РУП ГУНП Харківської області полковник поліції ОСОБА_2 надав усний наказ жінкам поліцейським забрати свої особисті речі та розійтися по своїх домівках, знаходитися коло своїх сімей на невизначений термін до подальших розпоряджень.

04 березня 2022 року вона дізналась, що районний відділок поліції м. Ізюма був пошкоджений внаслідок авіаудару. Ніяких розпоряджень чи наказів керівництво району та керівництво області особовому складу не надавало. З 5 березня 2022 року в місті в зв`язку з відсутністю електроенергії пропав мобільний зв`язок та Інтернет. З березня 2022 року контакт з керівництвом Головного управління Національної поліції в Харківській області було втрачено. Усний наказ від 28.04.2022 про необхідність в строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області, не отримувала.

Отже, на думку позивача, нею не вчинено дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних підстав, невиконання усного наказу керівників ГУ НП в Харківській області та неприйняття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

З урахуванням наведеного вважає, що спірні накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та просить їх скасувати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 520/4051/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного забезпечення за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 520/4051/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновок службового розслідування не містить належних та допустимих, достовірних в розумінні ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України доказів: отримання нею від начальника Ізюмського РУП ГУНП Харківської області полковника поліції ОСОБА_2., та заступника начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП Харківської області майора поліції Телешевського А.В. які, за матеріалами службового розслідування, телефонували поліцейським, що перебували на непідконтрольній території, наказу, щоб позивачка з 28.04.2022 року евакуювалась на підконтрольну територію України; інформування про транспорт та безпечний маршрут, про місце перетину лінії фронту; отримання запрошення до ГУНП Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/6 для надання письмових пояснень з приводу відсутності на службі; ознайомлення її в установленому законом порядку з наказами про застосування до неї дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції.

Крім того, зазначає, що той номер телефону, який був зазначений у висновку дисциплінарного розслідування, на який їй нібито телефонували, є недійсним вже більше 5 років.

Зазначає, що висновок службового розслідування ґрунтується на недостовірних даних та не може бути доказом вчинення нею дисциплінарного проступку. Вважає, що відповідачем під час проведення службового розслідування було грубо порушено процедуру проведення службового розслідування та порушено її право на захист, так як про те, що відносно неї проведено службове розслідування, її не повідомлено.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України до 06.11.2015, з 07.11.2015 р. - в Національній поліції України, з 09.02.2021 р. на посаді інспектора сектора превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, капітан поліції.

09.05.2022 року до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2. про те, що ним 28.04.2022 р. підлеглим працівникам було надано усний наказ у строк до 30.04.2022 р. евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути за місцем дислокації підрозділу для несення служби та виконання своїх функціональних обов`язків, в тому числі і позивачці.

Проте з 01.05.2022 р. по теперішній час окремі поліцейські Ізюмського РУП, в тому числі і позивачка, до евакуйованого підрозділу для проходження служби не прибули, відсутні на службі без поважних причин та, відповідно, до виконання свої функціональні обов`язки не приступили.

Службовим розслідуванням встановлено, що в результаті збройної агресії з боку РФ певна частина території Харківської області, в тому числі окремі громади Ізюмського району Харківської області опинилися окупованими збройними силами РФ. Станом на теперішній час деякі поліцейські Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які перебувають на тимчасово окупованій території не евакуювалися на підконтрольну Україні територію.

В ході проведеного службового розслідування опитаний начальник Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що 24.02.2022 р. особовий склад підрозділу було зібрано по тривозі у зв`язку з введенням військового стану в Україні. З поліцейськими, які прибули до Ізюмського РУП, проведено цільовий інструктаж та видано закріплену табельну вогнепальну зброю. 03.03.2022 р. військовослужбовці РФ окупували територію м. Балаклія та деякі населенні пункти Ізюмського району Харківської області. 01.04.2022 р. після неодноразових спроб війська РФ окупували усю територію м. Ізюм та Ізюмського району, в результаті чого окремі поліцейські підрозділу опинились в окупації. Поліцейські Ізюмського РУП, які залишились на окупованій території, за можливості виходили на зв`язок зі своїми безпосередніми керівниками особисто або через інших поліцейських, з якими перебували в бомбосховищах міста та підвальних приміщеннях будівель. Полковник поліції ОСОБА_2 зазначив, що за його вказівкою керівниками служб та особисто ним встановлювалися місця перебування кожного поліцейського Ізюмського РУП.

Крім цього, вівся облік підлеглого особового складу, який не виходив на зв`язок з моменту окупації міста та району або була відсутня інформація про їх місце знаходження. 28.04.2022 р. відбулася нарада керівництва ГУНП в Харківській області на якій було дано усний наказ керівникам щодо доведення до кожного підлеглого поліцейського про необхідність виїзду з окупованої території до 30.04.2022 р. Даний наказ в підрозділі було доведено заступникам та усім підпорядкованим керівникам служб. На теперішній час на окупованій території знаходиться 58 поліцейських Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які періодично за можливості виходять на зв`язок (38 - Ізюмський РУП, 12 - відділ поліції № 1 Ізюмського РУП, 2 - відділення поліції № 1 Ізюмського РУП, 6 - СПД № 1 Ізюмського РУП). На даний час вказані поліцейські до евакуйованого підрозділу, розташованого в м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області не прибули, до виконання своїх посадових обов`язків не приступили.

Опитаний заступник начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 пояснив, що виконуючи усний наказ керівництва про необхідність прибуття підлеглого особового складу, які знаходяться на окупованій території, в зазначений термін, він також здійснював телефонні дзвінки начальнику СП майору поліції ОСОБА_4 на номер, яким той користується НОМЕР_2, старшому інспектору з ЮП СП майору поліції ОСОБА_19 на номер НОМЕР_4, старшому інспектору з ЮП СП капітану поліції ОСОБА_20 на номер НОМЕР_3, інспектору СП капітану поліції ОСОБА_21. на номер НОМЕР_9, старшому ДОП СП капітану поліції ОСОБА_22 на номер НОМЕР_5, старшому ДОП СП капітану поліції ОСОБА_23 на номер НОМЕР_7, ДОП СП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_24 на номер НОМЕР_10, ДОП СП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_25. на номер НОМЕР_6, ДОП СП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_26 на номер НОМЕР_8 та ДОП СП ОСОБА_5 на номер НОМЕР_11.

Вищезазначений особовий склад Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який знаходиться на окупованій території, безпосередніми керівниками, з використанням різних засобів електронної комунікації (SMS-повідомлення, мобільний зв`язок, месенджери) був проінформований про необхідність виходу з окупації. Також останнім було повідомлено про відповідальність за невиконання вказаного наказу аж до звільнення з Національної поліції України, проте станом на теперішній час зазначені поліцейські наказ не виконали, з окупованої території не вийшли та не приступили до виконання своїх службових обов`язків. Про перебування на лікарняному або інші причини своєї неявки керівництву Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області не повідомляли.

В ході службового розслідування, з метою з`ясування вищевказаних причин та умов, а також реалізації можливості щодо надання письмового пояснення з вищезазначених обставин, дисциплінарною комісією були здійснені телефонні дзвінки вказаним поліцейським, проте телефони останніх були поза зоною обслуговування.

Крім цього, дисциплінарною комісією відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, вживалися заходи щодо направлення вищевказаним поліцейським повідомлень про їх виклик для надання пояснень по суті вищевказаних обставин з використанням засобів електронної комунікації - електронної пошти та мобільних месенджерів.

Так, вищевказаним поліцейським Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області на їх наявні електронні комунікації, в тому числі позивачці - ОСОБА_1 - електронна скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2022 та 18.05.2022 направлені запрошення щодо прибуття о 15.00 19.05.2022 та 20.05.2022 відповідно, до УГІ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Студентська, 5/6, м. Харків, для надання письмових пояснень з приводу подій, викладених у рапорті начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2. від 09.05.2022.

Вищевказана інформація щодо запрошення зазначених поліцейських Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області відображена в акті огляду засобу (програми) електронної комунікації від 24.05.2022 за № 392/119-15-2022 разом з ілюстраційними матеріалами (скріншотами).

Вказані поліцейські, у тому числі і позивачка, у зазначений час за запрошенням до УГІ ГУНП в Харківській області не прибули та відповідні письмові пояснення не надали.

У зв`язку із цим відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дані поліцейські будуть вважатись такими, що відмовилися від надання пояснень, про що було складено відповідний акт, зареєстрований 28.05.2022 за № 447/119-15-2022.

Однак в ході службового розслідування деякі з вищевказаних поліцейських вийшли на зв`язок та надіслали через мобільні месенджери повідомлення, в яких зазначили, що на теперішній час вони не можуть прибути до м. Харків для надання письмових пояснень, оскільки перебувають на окупованій території та не мають змоги виїхати на підконтрольну територію України.

У своєму письмовому поясненні старший лейтенант поліції ОСОБА_6 повідомив, що з 24.02.2022 до 07.04.2022 він перебував на окупованій території в м. Ізюм Харківської області, а потім евакуювався до відділення поліції № 1 Ізюмського РУП, розташованому у м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області, де приступив до виконання своїх службових обов`язків. За час перебування на окупованій території ОСОБА_6 бачив та спілкувався з деякими поліцейськими Ізюмського РУП, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які повідомляли про відсутність можливості виїхати з міста з різних причин (відсутність транспортного засобу, близькі родичі похилого віку та з обмеженими можливостями, малолітні діти, тощо).

Іншою наявною інформації щодо неправомірних дій поліцейських Ізюмського РУП, пов`язаної з колаборантством та співпрацею з силовими структурами РФ, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 не володіє.

Опитані інші поліцейські Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які вийшли з окупації, а саме: поліцейський ВРПП старший сержант поліції ОСОБА_27, оперуповноважений СКП капітан поліції ОСОБА_28, старший оперуповноважений СКП ВП № 1 майор поліції ОСОБА_29, старший інспектор з КЗ ВП № 1 капітан поліції ОСОБА_30, помічник чергового ЧЧ СМ ВП № 1 старший сержант поліції ОСОБА_31, поліцейський з логістики СЛ ВП № 1 старший сержант поліції ОСОБА_32, дізнавач СД лейтенант поліції ОСОБА_33, інспектор ВРПП капітан поліції ОСОБА_34, інспектор ВРПП капітан поліції ОСОБА_35, начальник САП капітан поліції ОСОБА_36, інспектор ВРПП лейтенант поліції ОСОБА_37, поліцейський ВРПП старший сержант поліції ОСОБА_38 підтвердили свідчення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та зазначили, що вони не володіють достовірною інформацією з приводу щодо співпраці їх колег поліцейських, які залишились на окупованій території в Ізюмському районі Харківської області, з представниками РФ, а також можливості їх виходу з окупації. В ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 24.02.2022 № 2102-IX. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено із 05.30 26.03.2022 строком на 30 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 15.03.2022 № 2119-IX. Згідно до Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено із 05.30 25.04.2022 строком на 30 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 21.04.2022 № 2212-IX. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 25.05.2022 на 90 діб. Затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» від 22.05.2022 № 2263-IX. Відповідно до якого Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України зобов`язані запровадити та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до вказаних Указів Президента України Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України зобов`язані запровадити та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Поліцейські Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, в тому числі позивач, склали Присягу на вірність Українському народові, згідно з якою присягали вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування встановлено, що з 01.05.2022 по 03.06.2022 позивачка безпідставно була відсутня на службі без поважних причин, не виконала усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути за місцем дислокації підрозділу, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, тим самим скоїла прогули, також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також вчинив інші дисциплінарні проступки, що виразились у порушені: пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у частині невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також своїх посадових (функціональних) обов`язків; не дотримався правил внутрішнього розпорядку, не виконав накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, не сприяв керівникові в організації дотримання службової дисципліни; пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, не професійного виконання своїх службових обов`язків; вимог частини 2 статті 19 Конституції України, частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тим самим, вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим його проходженням служби в Національній поліції України.

За проведеним службовим розслідуванням 03.06.2022 р. начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, тим самим скоївши прогули, в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818, необхідно застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 р. № 296 до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с ОСОБА_1 звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважаючи накази протиправними та необґрунтованими, звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення дисциплінарного проступку є доведеним, накази відповідачем прийняті у порядку та спосіб, встановлений чинним законодавством.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейській зобов`язаний 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч.1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

З огляду на зазначене нормативне регулювання, колегія суддів зазначає, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України "Про ведення воєнного стану" №64/2022 введено воєнний стан на території України, який внаслідок продовження триває.

Судом встановлено, що позивач на час введення воєнного стану проходив службу в Ізюмському РУП ГУ НП в Харківській області.

Загальновідомими є обставини, що м. Ізюм Харківської області з початку військової агресії зазнавало артилерійських та ракетних обстрілів, з квітня по вересень 2022 р. перебувало в тимчасовій окупації.

Підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт від 09.05.22 ОСОБА_2 , в якому зазначено про відсутність позивача на службі без поважних причин.

В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 відповідач надав висновок службового розслідування, письмові пояснення працівників поліції, акти огляду електронної комунікації та про відмову від надання письмових пояснень.

Суд першої інстанції визнав вказані докази належними та достатніми в підтвердження відсутності позивача на службі, у зв`язку з чим дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення зі служби в поліції.

Проте, колегія суддів зазначає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, не з`ясував, якими саме доказами зафіксовано факт відсутності позивача на службі з травня по червень 2022 р., без поважних причин, доведення до позивача усного наказу керівництва про прибуття до місця дислокації, а також підстави відсутності позивача на службі у спірний період.

Так, за висновками судового розслідування, ОСОБА_1 не виконала усний наказ від 28.04.2022 керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області, з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних причин була відсутня на службі, а також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Опитаний начальник Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 пояснив, що 24.02.2022 особовий склад підрозділу було зібрано по тривозі у зв`язку з веденням військового стану в Україні. З поліцейськими, які прибули до Ізюмського РУП проведено цільовий інструктаж та видано закріплену табельну вогнепальну зброю. 03.03.2022 військовослужбовці РФ окупували територію м. Балаклія та деякі населенні пункти Ізюмського району Харківської області. 01.04.2022 після неодноразових спроб війська РФ окупували усю територію м. Ізюм та Ізюмського району, в результаті чого окремі поліцейські підрозділу опинились в окупації. Поліцейські Ізюмського РУП, які залишились на окупованій території за можливості виходили на зв`язок зі своїми безпосередніми керівниками особисто або через інших поліцейських, з якими перебували в бомбосховищах міста та підвальних приміщеннях будівель.

Полковник поліції ОСОБА_2 зазначив, що за його вказівкою керівниками служб та особисто ним встановлювалися місця перебування кожного поліцейського Ізюмського РУП. Крім цього, вівся облік підлеглого особового складу, який не виходив на зв`язок з моменту окупації міста та району або була відсутня інформація про їх місце знаходження.

28.04.2022 відбулася нарада керівництва ГУНП в Харківській області на якій було дано усний наказ керівникам щодо доведення до кожного підлеглого поліцейського про необхідність виїзду з окупованої території до 30.04.2022. Даний наказ в підрозділі було доведено заступникам та усім підпорядкованим керівникам служб.

На час проведення службового розслідування на окупованій території знаходилось 58 поліцейських Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які періодично за можливості виходять на зв`язок (38 - Ізюмський РУП, 12 - відділ поліції № 1 Ізюмського РУП, 2 - відділення поліції № 1 Ізюмського РУП, 6 - СПД № 1 Ізюмського РУП). На даний час вказані поліцейські до евакуйованого підрозділу, розташованого в м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області не прибули, до виконання своїх посадових обов`язків не приступили.

Опитаний заступник начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_18 пояснив, що, виконуючи усний наказ керівництва про необхідність прибуття підлеглого особового складу, які знаходяться на окупованій території, в зазначений термін, він також здійснював телефонні дзвінки на контактні номери, якими користуються підлеглі поліцейські, в тому числі інспектору СП капітану поліції ОСОБА_1 на номер НОМЕР_9.

В ході службового розслідування, з метою з`ясування вищевказаних причин та умов, а також реалізації можливості щодо надання письмового пояснення з вищезазначених обставин, дисциплінарною комісією були здійснені телефонні дзвінки вказаним поліцейським, проте телефони останніх були поза зоною обслуговування.

Крім цього, Дисциплінарною комісією на виконання вимог ст. 27 Дисциплінарного статуту був здійснений виклик позивача за допомогою смс - повідомлення, у месенджери "Viber" та "WhatsApp", а також на електронну пошту з запрошенням прибути 19.05.2022 до ГУНП в Харківській області для надання письмових пояснень (акт огляду засобів електронної комунікації від 21.05.2022).

Проте позивач не прибув до ГУНП в Харківській області, про що був складений акт про відмову від надання пояснень (а.с. 169).

Натомість, ОСОБА_1 як в позові, так і в апеляційній скарзі зазначила, що 24.02.2022 о 05:30 год весь особовий склад Ізюмського РУП ГУ НП Харківської області, де вона проходила службу, було зібрано по сигналу «Бойова тривога», був проведений інструктаж та вона отримала у черговій частині табельну вогнепальну зброю, з якою продовжила нести службу по охороні громадської безпеки та порядку на території м. Ізюм. Після цього її безпосередній керівник, начальник Ізюмського РУП ГУНП Харківської області полковник поліції ОСОБА_2 надав усний наказ жінкам поліцейським забрати свої особисті речі та розійтися по своїх домівках, знаходитися коло своїх сімей на невизначений термін до подальших розпоряджень.

В ніч на 3 березня 2022 року збройними силами російської федерації був здійснений авіаналіт на м. Ізюм, внаслідок чого адміністративна будівля Ізюмського РУП була частково зруйнована.

В період 5-7 березня 2022 року м. Ізюм і частина Ізюмського району було окуповане збройними силами РФ.

З початку березня 2022 року контакт з керівництвом було повністю втрачено, оскільки в місця знаходження позивача був відсутній мобільний зв`язок та електроенергія, виїхати на підконтрольну Україні територію без ризику для життя вона не мала змоги з огляду на відсутність транспортного сполучення, руйнацію мостів та постійних обстрілів.

Крім того, пересування на окупованій території, зокрема, працівників поліції України було заборонено під загрозою застосування зброї з боку військових російської федерації.

11.09.2022 року Збройні Сили України зайшли до м. Ізюм Харківської області.

Після деокупації м. Ізюма позивачці стало відомо, що її звільнено зі служби в поліції, але коли та на якій підставі, їй було не відомо.

З огляду на вказані вище обставини, позивачем також було наголошено на обставинах того, що жодного усного чи письмового наказу 28.04.2022 і в подальшому від керівництва Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області або керівництва вищого рівня про необхідність у строк до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну Україні територію, вона не отримувала.

Надаючи оцінку встановленим під час судового розгляду справи обставинам, поясненням позивача та підставам притягнення її до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає, що матеріали службового розслідування не містять та відповідачем не надано належних доказів доведення позивачу усного наказу начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області про евакуацію у строк до 30.04.2022 на підконтрольну територію України та прибуття за місцем дислокації підрозділу для несення служби, як і доказів наявності у позивача можливості евакуюватися з окупованої території у період з 01.05.2022 по 03.06.2022, тобто доказів відсутності на службі без поважних причин.

Пояснення заступник начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції Телешевський Є.А. достеменно не свідчать про доведення до позивача усного наказу щодо негайного виходу з окупації в строк до 30.04.2022, з урахуванням того, що у висновку службового розслідування зазначено про перебування телефону позивача поза зоною обслуговування.

Згідно ч. 3 ст. 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Приписами п. 30 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

У разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 28 та п. 130 статті 2 Закону України "Про електронні комунікації" електронна комунікація (телекомунікація) - передавання та/або приймання інформації незалежно від її типу або виду у вигляді електромагнітних сигналів за допомогою технічних засобів електронних комунікацій: технічні засоби електронних комунікацій - обладнання, у тому числі із встановленим програмним забезпеченням, станційні та лінійні споруди, призначені для організації електронних комунікаційних мереж.

Отже, особа, яка проводить службове розслідування та здійснює ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання до позивача застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції, зобов`язана впевнитись, чи призвело використання електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника до комунікації з особою, відносно якої проводиться перевірка - а саме отримання ним відповідного наказу та дати такого отримання.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Колегія суддів зазначає, що згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій 25.04.2022 № 75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. № 453/37789, було затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року.

Згідно розділу VI "Харківська область" до них станом на квітень 2022 було віднесено, зокрема, території Ізюмського району, а саме: Ізюмська міська територіальна громада.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач був позбавлений можливості здійснювати комунікацію відповідно до положень чинного в Україні законодавства, що було обумовлено відсутністю у останнього можливості стабільно використовувати будь-які форми електронної комунікації (відсутність мобільного зв`язку від операторів України, відсутність можливості користування мережею Інтернет).

В силу приписів статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком може вважатись лише винна, протиправна дія чи бездіяльність поліцейського.

Відтак, враховуючи, що до суду не надано доказів належного повідомлення та ознайомлення позивачки із наказами про необхідність прибуття до відповідного підрозділу та відсутність доказів можливості залишення останнім окупованої території, колегія суддів дійшла висновку, що вина позивача матеріалами службового розслідування не встановлена, а дисциплінарна комісія у цьому конкретному випадку не здійснила всебічного, повного та об`єктивного дослідження та встановлення обставин діяння позивача як поліцейського, а відтак до дисциплінарної відповідальності його притягнуто незаконно.

Колегія суддів ще раз наголошує, що не вихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, зокрема перебування на тимчасово окупованій території, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин.

Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися відсутністю на роботі без поважних причин.

Висновки службового розслідування, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими, зроблені лише з урахуванням пояснень керівників тих поліцейських, відносно яких проводилось службове розслідування, без надання оцінки доводам позивачки, без з`ясування всіх обставин, відсутності доказів фіксації неявки позивачки на службі, без врахування ступеня та наявності вини позивачки, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, її попередньої поведінки, ставлення до служби.

Колегія суддів враховує загальновідомим той факт, що після початку окупації територіальної громади Ізюмського району, були відсутні будь-які офіційно визнані гуманітарні коридори, які б надавали можливість позивачці безпечно та без ризику для життя покинути окуповану територію. Більш того, позивачка як працівник державного органу України, знаходячись в окупації, перебувала в постійній небезпеці та під тиском окупаційної адміністрації.

За відсутності в матеріалах справи жодних доказів того, що позивачка співпрацювала з окупантами та здійснювала колабораційну діяльність, притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі без поважних причин та визначення в якості неповажної причини перебування на окупованій території свідчить про необґрунтованість висновків службового розслідування та незаконність оскаржуваних наказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", ч. 2 ст. 19 Конституції України, п.1, 2, 4, 8, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 № 296 в частині застосування до інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, капітан поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та від 14.06.2022 № 289 о/с, яким позивачку звільнено із служби в поліції, а також про необхідність поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП а Харківській області з наступного дня за днем звільнення (14.06.2022), а саме з 15.06.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки за наслідками судового розгляду судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на його користь підлягає стягненню з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивачки з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Враховуючи дату звільнення позивача зі служби та прийняття судом рішення про поновлення на посаді, кількість днів вимушеного прогулу складає 471 днів.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , розмір середньоденного грошового забезпечення, отриманого за березень - квітень 2022 р., складав 394,67 грн за день, а в травні 2022 р. нарахування та виплати його позивачці не здійснювалось.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивачки складає 185889,57 грн (471 дні х 394,67 грн).

З урахуванням, того що 14.06.2022 є останнім робочим днем ОСОБА_1 згідно наказу від 14.06.2022 № 289 о/с, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо поновлення її на посаді та стягнення середнього заробітку з 14.06.2022 не підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП а Харківській області з 15.06.2022 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.06.2022 року по день поновлення на посаді, в межах стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 по справі № 520/4051/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 03.06.2022 № 296 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 червня 2022 року №289 о/с, яким звільнено ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УШ за п. 6 ч. 1 ст. 77, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України з 14.06.2022 року, без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 р. по 03.06.2022 р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП а Харківській області, з 15.06.2022 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Ярославська, 1/29, м. Харків, 61002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.06.2022 по 28.09.2023 у розмірі 185889,57 (сто вісімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 57 коп.

Судове рішення в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Ізюмського районного управління поліції ГУНП а Харківській області з 15.06.2022 року, звернути до негайного виконання.

Судове рішення в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.06.2022 року по день поновлення на посаді, в межах стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова складена в повному обсязі 28.09.23 р.