Справа № 380/4125/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4125/20 пров. № А/857/12514/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року з питань перегляду рішення за нововиявленими обставинами (суддя Коморний О.І., час ухвалення 11:30 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 26.06.2023),

в адміністративній справі №380/4125/20 за позовом Приватного підприємства "Соновл" до Головного управління ДПС у Львівській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У травні 2020 року позивач ПП "Соновл" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № (форма Р), № (форма Р), № (форма В4) від 07.02.2020 року.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи такі необґрунтованим, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020, яке набрало законної сили 25.01.2021 за наслідками повернення ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 апеляційної скарги, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № (форма «Р»), № (форма «Р»), № (форма «В4»), прийняті 07.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Львівській області щодо Приватного підприємства «Соновл». Стягнуто на користь ПП «Соновл» з бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області сплачений судовий збір у розмірі 21020,00 грн..

Додатковим рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021, стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ПП «Соновл» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12735,00 грн..

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі №380/4125/20 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Соновл" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №380/4125/20.

Також встановлено, що 12 листопада 2021 року відповідач Головне управління ДПС у Львівській області звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 361 КАС України, в якій просив переглянути рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №380/4125/20 за нововиявленими обставинами, яке за результатами перегляду просив скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач ПП "Соновл" подав відзив на заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №380/4125/20 за нововиявленими обставинами, у якому просив відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 відмовлено повністю у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/4125/20.

З цією ухвалою суду від 21.06.2023 не погодився відповідач ГУ ДПС у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що нововиявленою обставиною, якою обґрунтовується вимога про перегляд рішення суду від 29.10.2020 року у справі №380/4125/20 є ухвала Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 року у справі №757/8751/9-к, якою закрито кримінальне провадження №0000037, відносно вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Вказана ухвала суду надійшла на адресу ГУ ДПС у Львівській області 26.10.2021 року. Крім того, листом ДПС України до ДПС у Львівській області скеровано ухвалу Бабушкінського районного суду Дніпропетровська від 17 жовтня 2022 року у справі №932/5772/22, кримінальне провадження №0000127 від 21.10.2019, відносно вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.205-1 КК України, про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначає скаржник, що кримінальне провадження було закрите на підставі ст.49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів, для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин, кримінальне провадження щодо цієї особи виключається (Постанова Верховного Суду від 2 грудня 2021 року у справі №449/1689/19). Таким чином, участь контрагента СВК «Три колоси України» у двох кримінальних провадженнях щодо вчинення фіктивного підприємства, унеможливлюють фактичне здійснення вказаним контрагентом господарських операцій. Зважаючи на вищенаведене, судовими рішенням у кримінальних справах встановлено обставини, які не були відомі ні відповідачу, ні Львівському окружному адміністративному суду при винесенні рішення від 29.10.2020 року, однак врахування даних обставин вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 21.06.2023, прийняти постанову, якою задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Позивач ПП «Соновал» подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує про її необґрунтованість. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.361 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких гуртуються заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, суд визначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «resjudicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

З цього приводу, суд першої інстанції вірно врахував, що у п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі Устименко проти України від 06.10.2015 Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року суд визначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Колегія суддів також зазначає, що нова обставина, яка з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Тобто, не є нововиявленими обставинами ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Не можуть визнаватися нововиявленими обставинами і обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

У розглядуваній справі заявник (відповідач) покликається на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 року у справі №757/8751/19-к як на нововиявлену обставину, якою закрито кримінальне провадження №0000037 відносно вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою.

На думку заявника, нововиявленими обставинами у цій справі є невідомі на час прийняття рішення у справі, встановлені факти в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі №757/8751/19-к.

Надавши оцінку вказаним доводам, суд першої інстанції правильно зверну увагу, що в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі №757/8751/19-к не встановлені факти, а описано обвинувачення ОСОБА_1 ..

Сама ж ухвала про закриття кримінального провадження у вказаній справі не підтверджує вину певної особи та не встановлює певні факти.

Зібрані слідством докази та обвинувальний акт також не підтверджують певні факти або ж вину особи за відсутності остаточного рішення кримінального суду.

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 року (справа №816/809/17) вказав, що cам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного суду від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 суд зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні докази не є доказами в адміністративній справі, а вирок суду може мати преюдиційне значення для адміністративної справи, якщо в ньому встановлені обставини щодо позивача в адміністративній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип презумпції невинуватості, закріплений пунктом 2 статті 6 Конвенції, вимагає, зокрема, щоб члени суду, виконуючи свої обов`язки, не керувалися упередженою думкою про те, що обвинувачений вчинив дію, яку йому інкримінують; необхідність доказування переважає в обвинуваченні, а сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року).

Отже, пункт 2 статті 6 вимагає від представників держави насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом (рішення у справах «Алене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року.

Тобто за позицією ЄСПЛ вина особи повинна підтверджуватися виключно обвинувальним вироком суду. Обвинувальний акт є лише гіпотетчним припущенням слідчих органів про певні обставини, і точно не є ані документом, що встановлює вину, ані документом, що встановлює юридичні факти.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені заявником обставинами не є нововиявленими, оскільки вони не встановлені вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили. Тобто, обставини, які вказані заявником, не є нововиявленими в контексті пункту 1 ч.2 ст.361 КАС України, оскільки такі не є істотними для вказаної справи обставинами - ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі №757/8751/19-к жодних обставин, які стосуються позивача та/або його контрагентів, в тому числі СВК «Три колоси України», не встановлено.

Таким чином, являються безпідставними доводи апелянта (відповідача) про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи, сформував висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів також зазначає, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом, та їм було надано належну правову оцінку.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржена ухвала суду від 21.06.2023 року за наслідками провадження за нововиявленими обставинами винесена за результатами повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361-369 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року з питань перегляду рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №380/4125/20 за позовом Приватного підприємства "Соновл" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 28.09.2023 року

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду