Справа № 300/3093/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2023 р. справа №300/3093/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів у трудовій книжці. Позивачем зазначено, що вказані періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи та була надана пенсійному органу. Вказав, що основною причиною для відмови у призначенні пенсії та зарахуванні стажу згідно трудової книжки було те, що дата народження на титульному аркуші не відповідає паспортним даним заявниці. Проте, всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень, записи є послідовними та завірені печатками. Окрім цього вказав, що позивач не повинен нести відповідальність за помилку (описку, виправлення) допущену роботодавцем. Також, зазначає про необхідність зарахування періоду навчання, оскільки вини позивача у тому, що не зазначенні дати початку та закінчення навчання у поданому дипломі не має. Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
У строк, встановлений судом, позивач усунула вказані недоліки, тому хвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України..
Представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте правомірно у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. Підстав для зарахування стажу згідно даних трудової книжки у позивача немає, оскільки дати народження в паспорті і трудовій книжці відрізняються, а тому остання не може бути врахована при призначенні пенсії. Зазначила, що страховий стаж 23 роки 4 місяці 2 дні зарахований позивачу згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Також до страхового стажу не зараховано період навчання, так як у поданому дипломі не заначено дати початку та закінчення навчання. Просила в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.12.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Так, вказаним рішення ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" у зв?язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу 29 років. Страховий стаж становить 23 роки 4 місяці 2 дні. Не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.10.1980, оскільки дата народження на титульному аркуші не відповідає паспортним даним заявниці. Крім того до страхового стажу не зараховано період навчання з 1977 по 1980 року, оскільки у поданому дипломі не заначено дати початку та закінчення навчання. Страховий стаж враховано позивачу згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася з даним позовом до суду.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Судом встановлено, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 15.10.1980, яка наявна у матеріалах справи, рік народження ОСОБА_2 зазначено 11.11.1962, хоча фактично, згідно паспортних даних, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначено вище, підставою для відмови у врахуванні стажу позивача згідно поданої трудової книжки було невідповідність дати народження позивача.
Проте. суд зазначає, що прізвище, ім`я та по батькові позивача повністю відповідають її паспортним даним, попереднє (дошлюбне) прізвище позивача ОСОБА_3 , яке зазначено на титульному аркуші трудової книжки було змінено на теперішнє ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 03.08.1985 та відповідним записом у трудовій книжці (а.с. 8, 12, 33).
При цьому, періоди страхового стажу позивача, які зараховано відповідачем згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5), повністю відповідають трудовому стажу зазначеному у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.10.1980. Більше того, коди ЄДРПОУ підприємств, що сплачували страхові внески за позивача, зазначені у розрахунку стажу належать підприємствам, на яких працювала позивач, згідно даних вказаної трудової книжки (а.с. 52).
Суд зазначає, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 Про трудові книжки працівників №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.
Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, на переконання суду, записи трудової книжки НОМЕР_2 від 15.10.1980 відповідають періодам трудової діяльності позивача, а тому описка у даті народження не є достатньою підставою для не врахування періодів трудової діяльності позивача до її стажу чи не врахування записів трудової книжки.
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача всіх періодів роботи згідно записів трудової книжки суд зазначає наступне.
Так, пенсійним органом при розгляді заяви позивача про призначення пенсії до страхового стажу позивача згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 18.05.2022. Страховий стаж позивача згідно розрахунку відповідача становить 23 роки 4 місяці 2 дні.
Вказані обставини підтверджуються представником відповідача та матеріалами даної адміністративної справи.
Відтак, періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки з 15.10.1980 по 06.05.1987 та з 02.10.1987 по 31.12.1998 не зараховані відповідачем до її страхового стажу.
Як встановлено судом, з 15.10.1980 по 06.05.1987 працювала на посаді кравця 4 розряду по пошиттю верхнього одягу, з 02.10.1987 по 31.12.1998 на посаді квиткового касира на залізниці, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.10.1980.
Суд зазначає, що вказані записи є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальних осіб та печатки підприємств.
Також, жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.
Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.
Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, вищезазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваного періоду роботи позивача до її трудового стажу.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періодів роботи позивача з 15.10.1980 по 06.05.1987 та з 02.10.1987 по 31.12.1998 (періоди, що не зараховані пенсійним органом) до її страхового стажу.
Окрім цього пенсійним органом до страхового стажу не зараховано період навчання з 1977 по 1980 року, оскільки у поданому дипломі не заначено дати початку та закінчення навчання.
Так, згідно пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до пункту 27 вказаного Порядку у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Аналізуючи вищезазначені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу часу навчання у навчальному закладі, проте, вказаний стаж повинен бути підтверджений належними документами, перелік яких визначений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637.
При цьому, як встановлено судом, навчальний заклад - професійно-технічне училище №16 м. Ворошиловград (на даний час м. Луганськ), у якому, згідно диплому серії НОМЕР_1 , навчалася позивач, знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України. Відтак, на переконання суду, зазначені обставини унеможливлюють надання позивачем документів, виданих за місцем навчання або виданих архівними установами (а.с. 34).
Таким чином, обрахунок періоду навчання повинно здійснюватися з урахуванням п. 27 Порядку №637, відповідно до якого у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Враховуючи вищенаведене, до загального страхового стажу слід зрахувати період навчання позивача з 01.07.1977 по 01.07.1980.
Відповідно до частини 1статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Як встановлено судом страховий стаж позивача складає більше 40 років, а тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу, та відповідно, права на пенсію за віком є безпідставними. Таким чином оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 60 років, із заявою про призначення пенсії вона звернулася 13.12.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.
Враховуючи викладене та те, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягла 60 річного віку, має достатній загальний страховий стаж, пенсію їй слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 19.11.2022 року.
Відтак, позовні вимоги в частині повторного розгляду заяви про призначення пенсії та зарахування усього стажу, згідно записів трудової книжки (оскільки періоди роботи з 01.01.1999 по 18.05.2022 зараховано пенсійним органом) є безпідставними, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.07.1977 по 01.07.1980, з 15.10.1980 по 06.05.1987 та з 02.10.1987 по 31.12.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 19.11.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Бобров Ю.О.