Справа № 560/13183/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13183/22 Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

28 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2022 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 16455,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг, який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, на підставі податкових повідомлень-рішень від 25.02.2019 року №0-2209 на суму 5011,16 грн., сплата - 0 грн., залишок - 5011,16 грн., №0-2209 від 17.03.2020 року в сумі 5616,86 грн., №0-2209 від 01.06.2021 року в сумі 5827,39 грн. Позивач виставив відповідачеві податкову вимогу форми "Ф" від 22.08.2019 року №123388-53, проте вжиті ним заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 16455 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 41 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначає, що в матеріалах справи немає жодного податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги, які б стосувалися податку на житлове нерухоме майно. Вказує, що в матеріалах справи містяться податкове повідомлення-рішення та податкова вимоги, які стосуються нарахування податку на нежитлове рухоме майно, але суд в оскаржуваному рішенні стягнув податкові зобов`язання саме за житлову нерухомість, хоча жодного документа чи будь-якого іншого доказу про узгодження сум податкових зобов`язань зі сплати податку за житлове нерухоме майно не існує та Позивачем не надавалося.

30 серпня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника Головне управління ДПС у Хмельницькій області у якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції за ОСОБА_1 , рахується податковий борг на загальну суму 16455,41 грн., який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Наявний борг підтверджується: розрахунком суми заборгованості; корінцями податкових повідомлень-рішень форми "Ф" від 25.02.2019 року №-2209, №0-2209 від 17.03.2020 року, №0-2209 від 01.06.2021 року із рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення; корінцем податкової вимоги форми "Ф" від 22 серпня 2018 року №123388-53 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою "не вручено; за закінченням терміну зберігання".

Оскільки податковий борг відповідачем добровільно не сплачено, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що доказів оскарження відповідачем податкової вимоги форми "Ф" від 22 серпня 2019 року №123388-53, а також доказів сплати ним податкового боргу суду не надано, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України).

У силу положень пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як слідує зі змісту позовної заяви, податковим органом, на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України була надіслана податкова вимога форми "Ф" від 22 серпня 2019 року №123388-53 на податкову адресу відповідача, однак повернута позивачу з відміткою Укрпошти "повертається за закінченням встановленого строку зберігання" (обр. стор. а.с.3).

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Приписами пункту 59.5. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суд першої інстанції рахуючи вимогу належним чином врученою, зазначив, що доказів оскарження відповідачем податкової вимоги форми "Ф" від 22 серпня 2019 року №123388-53, а також доказів сплати ним податкового боргу суду - не надано, не здобуто таких доказів і судом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку вищенаведеному та правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи (а.с.3, обр.стор.) міститься податкова вимога форми "Ф" від 22 серпня 2019 року №123388-53, відповідно якої загальна сума податкового боргу платника податку ОСОБА_1 станом на 21 серпня 2019 року становить 1039,38 грн., за платежами: код класифікації доходів бюджету: - 18010700 (земельний податок) 16,22 грн.; - 18050400 (єдиний податок з доходів фізичних осіб) - 1023,16 грн.

Відповідно розрахунку суми позовних вимог до ОСОБА_1 станом на 15.08.2022 року (а.с.4), за кодом класифікації доходів бюджету 18010300 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізособами, які є власниками об"єкту нерухомого майна) за 2018, 201 та 2020 року, на підставі податкових повідомлень-рішень (форма "Ф") №06-2209 від 25.02.2019 року, №0-2209 від 17.03.2020 року та №0-2209 від 01.06.2021 року, відповідно, значаться як узгоджені суми податкового зобов"язання основного платежу: 5011,16 грн.; 5616,86 грн. та 5827,39 грн. Всього на загальну суму 16455,41 грн.

Суми в розрахунку збігаються з ціною позову проте є відмінними від сум визначених в податковій вимозі та які за кодами класифікації стосуються інших податкових зобов"язань. При цьому, визначена в розрахунку загальна сума є відмінною від визначеної податковим органом станом на 30.08.2021 року за відповідним кодом класифікації - 18010300 загальною сумою недоїмки в 22318,59 грн. (а.с.4, обр.стор.).

Вищенаведена невідповідність вищезначених податків та сум у вимозі, податкам та сумам зазначеним як в ППР так і розрахунках ставить під сумнів обгрунтованість заявлених вимог, а крім цього, стороною позивача не надано до суду податкових повідомлень-рішень, як підстав нарахувань зазначеної суми боргу.

Крім того, відповідачем до апеляційної скарги додано ксерокопію договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 01.09.2014 року серія НАА №732071 відповідно до якої він не є власником такої нерухомості.

Зазначених обставин судом першої інстанції з"ясовано не було, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову. У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.