Справа № 160/16725/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки, збільшеного на коефіцієнти 1,17, 1.11, 1,11 і 1,14, у проведенні розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 та відмову у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто 2019-2021 роки, не нарахування щомісячного підвищення в розмірі 9% до пенсії за віком призначеної вперше та обчисленої відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV та не виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та про які зазначено у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про проведений перерахунок від 01.02.2023 - протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки; нарахувати щомісячне підвищення в розмірі 9% до пенсії за віком призначеної вперше та обчисленої відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 14.12.2017 вона отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а вже 21.08.2019 року пенсія за вислугу років була припинена. 05.01.2023 року, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. З 20.12.2022 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV. При цьому, для розрахунку пенсії за віком позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення їй пенсії за вислугу років. Законом № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. При цьому, позивач зазначає, що їй було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок обчислення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначено в грудні 2022 року. Отже, у неї наявне право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням, під час розрахунку розміру пенсії, показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: 2019, 2020 та 2021. Крім того, позивач вважає, що має право на нарахування підвищення в розмірі 9% до пенсії за віком призначеної вперше та обчисленої відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV
22.08.2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позов ОСОБА_1 , в якому відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та звертає увагу на наступне. Положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено лише порядок обчислення спеціального стажу та умови, за яких визначається право на пенсію за вислугу років, в той час як нормами Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» передбачено порядок обчислення розміру пенсії, розрахунку коефіцієнтів страхового стажу, заробітної плати, залежно від яких визначається розмір пенсії. При обчисленні пенсії позивачу у 2013 році при призначенні пенсії за вислугу років був застосований розрахунок, встановлений Законом України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», а не Законом України «Про пенсійне забезпечення», так як Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише умови набуття права на призначення пенсії за вислугу років. 20.12.2022 позивачем до територіального органу Пенсійного фонду подано заяву про здійснення переведення на пенсію за віком у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Переведення з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, а пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону (в межах Закону України «Про загальнообов?язкове держане пенсійне страхування»). Порядок та умови здійснення переведення з одного виду пенсії на інший визначений лише ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов?язкове держане пенсійне страхування», зокрема: переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, п. 4-3 ч. 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Враховуючи наведене, за результатом розгляду заяви позивача від 20.12.2022 здійснено розрахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, оскільки попереднє призначення пенсії відбулось у 2017 році. Отже, враховуючи той факт, що позивач, починаючи з 2017 року стала учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за вислугу років, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону України «Про загальнообов?язове державне пенсійне страхування», підстав для здійснення первинного призначення пенсії у 2022 році за нормами ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» відсутні. У зв`язку з тим, що позивач отримувала пенсію за вислугу років, а потім вже отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до ст. 27 Закону № 1058-ІV, відсутні правові підстави для нарахування щомісячного підвищення у розмірі 9% та грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.10.1999 року.
З 04.11.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, їй було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
20.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».
З 20.12.2022 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05.01.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання пенсійного забезпечення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 3328-527/К-01/8-0400/23 від 01.02.2023 року надало відповідь наступного змісту:
«За даними Централізованої підсистеми «Призначення та виплата пенсій. В межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України з 14.12.2017 Вам була призначена пенсія за вислугу років.
Статтею 114 Закону № 1058 зазначено, що пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з посади, яка дає право на таку пенсію.
За даними системи персоніфікованого обліку відомостей та Вашої трудової книжки з 21.08.2019 та теперішній час Ви працюєте на посаді, яка відноситься до категорії посад передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти здоров?я та соціального захисту і посад, робота на яких діє право на пенсію за вислугу років», тому виплату пенсії за вислугу років Вам було призупинено.
Пунктом 3 статті 45 Закону № 1058 передбачено переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначеного в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З 20.12.2022 Вас переведено на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 згідно наданої Вами заяви.
Розмір Вашої пенсії обчислено виходячи із загального стажу, зарахованого по 30.09.2022, що складає 37 років 1 місяць.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.10.2014.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058, за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.
Загальний розмір Вашої пенсії за віком складає 2905,63 грн:
109,48 грн доплата за понаднормовий стаж роботи 7 років (1564 грн х 7%).
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.»
Вказану відмову відповідача щодо не врахування середнього показника заробітної плати за 2019-2021 роки, під час розрахунку її пенсії за віком, не нарахування 9% до пенсії, призначеної вперше та не виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим і звернулася до суду з позовом.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата.(дохід), за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Водночас, 04.11.2014 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Приписами ст. 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV ОСОБА_1 звернулась вперше 20.12.2022 року після досягнення 60-річного віку.
Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, а тому позиція відповідача, що пенсія за вислугу років призначається Законом № 1058-IV, є необґрунтованою.
За таких обставин, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо обчислення розміру пенсії згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Кабінет Міністрів України з метою здійснення послідовних заходів щодо підтримки найбільш вразливих категорій осіб, які досягли відповідного віку та мають тривалий страховий стаж, і додаткового соціального захисту жінок в умовах підвищення пенсійного віку, 15.09.2021 року прийняв постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» за № 963, пунктом 3 якої, встановлено, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р., до пенсії за віком, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9 відсотків зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.
Щомісячне підвищення, передбачене цим пунктом, установлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом.
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р. встановлюється щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 9 відсотків зазначеної пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
При цьому, ОСОБА_1 скористалась своїм правом дострокового виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону № 1788-XII та 04.11.2014 року за її заявою, їй призначено пенсію за вислугу років, нарахування та виплата якої, з 21.08.2019 року на час роботи за спеціальністю, припинена.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 вийшла на пенсію у 2017 році, суд дійшов висновку, що на позивача приписи пункту 3 постанови «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» № 963 від 15.09.2021 року, не розповсюджуються, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, то суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Отже, обставиною, яка надає право на отримання грошової допомоги, є неотримання будь-якої пенсії.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2019 року у справі №310/923/17(2-а/310/54/17).
Так, ОСОБА_1 04.11.2014 року була призначена пенсія за вислугу років та в подальшому (з 21.08.2019) виплата цієї пенсії припинена у зв?язу з її працевлаштуванням на посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За викладених обставин, враховуючи, що позивач отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже позовні вимоги в цій частині не підлягають здоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій в частині не врахування під час розрахунку пенсії позивача за віком середнього показника заробітної плати за 2019-2021 роки.
Натомість, позивачем не доведено законність позовних вимог в частині нарахування та виплати їй 9% до пенсії, призначеної вперше та не виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються зазначені позовні вимоги.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 статті 139 КАС України, суд передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 20.03.2023 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 357,87 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» показника заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна