Справа № 440/3430/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/3430/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетника В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Яресько Н.В.,

представника відповідачів Нємченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у видачі наказу, що підтверджує перебування ОСОБА_1 , 1964 року народження на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 до 14.12.2022, враховуючи виконання передбачених службою обов`язків і наявність довідки про перебування на військовій службі, належного зразку;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячне грошового забезпечення, передбачене відповідно до Закону для мобілізованих осіб, в період з 25.02.2022 до 14.12.2022 в в/чА7312.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримавши повістку про мобілізацію, 25 лютого 2022 року позивач прибув за місцем виклику, де йому у військовому квитку проставлено відмітку про отримання мобілізаційного припису, і з 25 лютого 2022 року направлено в с. Щербані, а потім до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, при цьому факт проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 засвідчено довідкою за формою № 5 від 01.03.2022 № 106 за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 . Позивач зауважував, що з 25.02.2022 перебував на службі у Військовій частині НОМЕР_1 і постійно залучався до несення служби в наряді та виконання обов`язків із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України. У травні 2022 року дізнався про відсутність наказу про мобілізацію щодо нього, у зв`язку з чим намагався отримати підтвердження перебування на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , продовжуючи нести службу без отримання грошового забезпечення і без надання відповідного підтвердження проходження служби. 14.12.2022 був зарахований до Військової частини НОМЕР_3 . За наслідками звернення у лютому 2023 року до відповідача із проханням видати належні підтверджуючі документи факту перебування на службі, що доведено попередніми перевірками правоохоронних органів, отримав відповідь, в якій вказано на те, що у довідці форми 5 від 01.03.2022 № 106 вказано не прізвище ОСОБА_1 і останній на службі у військовій частині не перебував. Посилаючись на те, що для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період і на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, початком військової служби є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату (п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), позивач вважає, що відповідач протиправно не видає йому наказ про мобілізацію і не проводить виплату грошового забезпечення для мобілізованих за період 25.02.2022 по 14.12.2022.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 89 101, т.1/ відповідач Військова частина НОМЕР_1 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, вказуючи, що повістка позивача про мобілізацію не була реалізована, оскільки корінець, який мав бути відрізаний та надісланий ІНФОРМАЦІЯ_1 керівнику за місцем роботи позивача, що підтверджувало б призов по мобілізації, не відрізаний, а довідка за формою 5 від 01.03.2022 № 106 насправді видана солдату ОСОБА_3 , який дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , натомість копія довідки, долучена до позовної заяви, має вагому невідповідність, оскільки містить підпис командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який зовсім не відповідає оригіналу підпису останнього, при цьому особу, яка видала і підписала довідку, перевіркою встановити не вдалося.

Також відповідач зауважував, що позивач має військове звання «старший лейтенант», яке відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» належить до військових звань офіцерського складу, що у свою чергу означає, що офіцер у будь-якому випадку є начальником, тобто не тільки знає, на якій посаді перебуває, а ще й майже завжди має підлеглий особовий склад і зобов`язаний знати свої функціональні обов`язки та вимагати знання обов`язків від підлеглих, водночас позивач зазначає загальний вираз про виконання обов`язків із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, що свідчить про необізнаність позивача про специфіку виконання завдань за призначенням Військовою частиною НОМЕР_1 , а отже і відсутність у списках особового складу.

Крім того, відповідач звертав увагу на те, що листом ДБР № 15-02-4 від 06.09.2022 не підтверджено неправомірні дії командування військової частини НОМЕР_1 , а лише зазначено, що зі змісту заяви, а не матеріалів ВСП, вбачаються можливі неправомірні дії окремих посадових осіб.

Поміж іншого зазначав, що витягом з наказу начальника Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) № 327 від 15.12.2022, в якому вказано, що ОСОБА_1 до 15.12.2022 перебував у запасі, підтверджено, що останній не проходив військову службу.

Співвідповідач Військова частина НОМЕР_2 , залучений до участі у справі ухвалою суду від 13.06.2023, також подав до суду відзив на позовну заяву /а.с. 204 216, т.1/, в якому позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, аналогічних тим, які наведені у відзиві Військової частини НОМЕР_1 .

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 позовну заяву залишено без руху /а.с. 39, т.1/.

Ухвалою суду від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/3430/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі /а.с. 48, т.1/.

22.05.2023 представником позивача подано клопотання про виклик свідків /а.с. 78, т.1/.

25.05.2023 представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 разом із відзивом на позовну заяву подано до суду клопотання про визнання строку пропуску подачі відзиву з поважних причин /а.с. 80-82, т.1/.

Ухвалою суду від 25.05.2023 клопотання представника відповідача про визнання поважними причин пропуску строку подання відзиву задоволено, визнано поважними причини пропуску відповідачем строку подання відзиву на позовну заяву, продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 25 травня 2023 року, прийнято до розгляду відзив Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву /а.с. 112, т.1/.

07.06.2023 представником позивача подано відповідь на відзив /а.с. 114 116/, в якій викладено заперечення проти доводів відповідача у відзиві на позовну заяву. Зокрема, звернуто увагу на те, що додана копія журналу реєстрації вхідних документів викликає безліч сумнівів, оскільки усі прізвища за списком зазначені без ініціалів і лише до прізвища ОСОБА_4 вписані ініціали «В.Ю.», при цьому наказ стосовно ОСОБА_3 відповідачем не надано. Також зауважено, що інформація стосовно невідповідності у довідці № 106 від 01.03.2022 підпису командира ОСОБА_2 має бути ретельно перевірена і підтверджена законними доказами. Наголошено на тому, що наявні порушення діловодства і обліку у Військовій частині НОМЕР_1 встановлені за наслідками перевірки зонального відділу військової служби правопорядку та не спростовані відповідачем.

12.06.2023 до суду надійшла заява представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 про виклик свідків /а.с. 117 120, т.1/.

13.06.2023 представником позивача подано клопотання про залучення співвідповідача /а.с. 131 132, т.1/.

Ухвалою суду від 13.06.2023 клопотання представника позивача про залучення співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 /а.с. 137, т.1/.

23.06.2023 представником Військової частини НОМЕР_1 подано заперечення на відповідь на відзив /а.с. 195 199, т.1/, в яких викладено міркування стосовно доводів представника позивача у відповіді на відзив та підтримано власну правову позицію щодо відсутності підстав для задоволення позову з посиланням на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково звернуто увагу на те, що листом Полтавського РТЦК та СП № 7/859 від 04.05.2023 на запит Військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що старший лейтенант ОСОБА_1 перебував на військовому обліку з 24.02.2022 по 14.12.2022 в Полтавському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, мобілізаційний припис до військової частини НОМЕР_1 не видавався.

05.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву Військової частини НОМЕР_2 /а.с. 204 216, т.1/.

01.08.2023 представником відповідача Військової частини НОМЕР_2 подано клопотання про виклик свідків /а.с. 221 223, т.1/.

Ухвалою суду від 01.08.2023 клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання в якості свідків:1) ОСОБА_5 ; 2) ОСОБА_6 ; 3) ОСОБА_7 ; 4) ОСОБА_8 . Клопотання представника відповідачів про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання в якості свідків: 1) ОСОБА_2 ; 2) ОСОБА_9 ; 3) ОСОБА_10 ; 4) ОСОБА_11 ; 5) ОСОБА_12 ; 6) ОСОБА_13 ; 7) ОСОБА_3 /а.с. 245, т.1/.

Протокольною ухвалою суду від 01.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.08.2023 на 10.00.

У судовому засіданні 21.08.2023 допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , і оголошено перерву до 18.09.2023 14.30., повторно викликано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .

У судове засідання 18.09.2023 свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не з`явилися. Заслухавши думки учасників справи, суд протокольною ухвалою вирішив продовжити розгляд справи за відсутності свідків.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, представник відповідачів проти позову заперечував.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_4 , копія якого наявна у справі /а.с. 28 33, т.1/.

Відповідно до відомостей дублікату військового квитка НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 19 27, т.1/, позивач має військове звання старший лейтенант, присвоєне наказом № 0122 від 17.05.1991, проходив військову службу у Збройних Силах СРСР з 05.08.1983 по 12.05.1992, звільнений у запас наказом Командуючого Сухопутними військами № 0201 від 17.03.1992, з 25.06.2005 прийнятий на облік в Полтавському РВК Полтавської області, 15.12.2022 знятий з обліку у Полтавському РВК у зв`язку з призовом по мобілізації. При цьому дублікат військового квитка НОМЕР_5 містить відмітку про вручення мобілізаційного припису позивачеві 25.02.2022 /а.с. 24, т.1/.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ набрав чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

На ім`я ОСОБА_1 . Полтавським РТЦК та СП виписано повістку на відправку /а.с. 8, т.1/.

Повідомлення керівнику підприємства (установи), про те, що військовозобов`язаного ОСОБА_1 призвано 24.02.2022, яке є відрізною частиною повістки, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 не підписано, печаткою не засвідчено, та відповідно не відправлено адресату.

Згідно з поясненнями позивача в ході розгляду справи вказана повістка на відправку була знайдена ним 24.02.2022 у дверях квартири, в якій він проживає, у зв`язку з чим він 25.02.2022 прибув до Полтавського РТЦК та СП по АДРЕСА_1 , де його усно направлено в с. Щербані, де розташовувався збірний пункт. Прізвище та посаду особи, яка направила позивача, ОСОБА_1 не зміг назвати. У с. Щербані Полтавського району позивачу проставлено відмітку у військовому квитку про вручення мобілізаційного припису та направлено до Військової частини НОМЕР_1 . Прибувши до Військової частини НОМЕР_1 , позивач чекав тривалий час, доки його викличуть, надалі прийшов майор, який повідомив, що треба організовувати блокпост у напрямку м. Кременчука, на що позивач погодився, зазначивши, що йому потрібні люди. Зі слів позивача, блокпост був організований на повороті у с. Горбанівка, в тому числі за допомогою начальника ЖЕКу, людей, які підходили допомагати, безкоштовне харчування було організовано у найближчому кафе, та здійснювалося завдяки волонтерам, зброя та військова форма не видавалася, тому позивач користувався своєю; протягом березня квітня 2022 року на блокпосту позивач складав списки осіб, розподіляв коктейлі Молотова, разом з іншими особами розставляв «їжаки», відстежував дрони, за вказівками оперативного чергового Військової частини НОМЕР_1 пропускав транспорт, або повідомляв військовим на найближчому блокпосту про транспорт, який потрібно перевірити (затримати), самостійний огляд і затримання транспорту не здійснювались, один раз залучався на стрільби (орієнтовно у квітні-травні 2022 року). У березні 2022 року капітаном ОСОБА_14 видано йому довідку за формою 5 на підтвердження факту проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в ході розгляду справи підтверджено, що позивач перебував на блокпосту, що будувався на Розсошенцях, з кінця лютого по середину квітня 2022 року (зважаючи на їхній час перебування у цьому місці).

Так, свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що на 2-3 день війни (25.02.2022 26.02.2022) побачив, що облаштовується блокпост, підійшов до ОСОБА_1 , як старшого, та запропонував допомогу, надалі і до 20-х чисел березня 2022 року допомагав у будівництві блокпосту, продовольчому забезпеченні осіб, які перебували на блокпосту, контролі автомобілів. Зі слів свідка, військовий одяг і зброя йому не видавались, на блокпосту стояв у цивільному одязі, на стрільби не їздив, від ОСОБА_1 отримував інформацію про певні транспортні засоби, про які повідомлялось на пост, де стояли представники тероборони та ЗСУ, самостійно транспортні засоби не затримували.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що має дружні відносини з ОСОБА_1 протягом 6 років і у перші дні війни зателефонував останньому, після чого приєднався до нього в районі зупинки «Геофізика», допомагаючи будувати блокпост, на якому пробув лише 4-5 днів, при цьому капітаном ОСОБА_15 йому видано довідку за формою 5. Свідок також вказав, що повістку не отримував, військовослужбовцем не був, військовий одяг і зброя йому не видавались, на блокпосту стояв у цивільному одязі, на стрільби не їздив.

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що познайомився із позивачем на початку війни і приблизно півтора місяця допомагав на блокпосту, будуючи захисні споруди, перебуваючи там з початку і до кінця комендантської години, при цьому ОСОБА_1 казав що і кому робити. Також свідок зазначив, що повістку не отримував, є обмежено придатним до військової служби, військовий одяг і зброя йому не видавались, харчувався вдома або у кафе, перебуваючи на блокпосту, вважав, що робить корисну справу.

У свою чергу свідок ОСОБА_2 , який з лютого 2022 року по 19.02.2023 /а.с. 121, т.1/ обіймав посаду командира Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 121/, в ході розгляду справи повідомив, що особу позивача не пам`ятає, при цьому підтвердив, що на початку війни у АДРЕСА_2 розташовувався штаб, де здійснювався набір на військову службу. Свідок зауважив, що стосовно офіцерів із військкомату мала надійти особова справа, після чого передбачалося проходження медкомісії, а надалі зарахування до особового складу, при цьому на подвір`ї перебували люди зі своєю зброєю, якими ставилися певні задачі. Крім того, звернув увагу на те, що оперативний черговий у командному пункті виконував функції диспетчера та повноважень надавати вказівки не мав.

Свідок ОСОБА_9 , який з 24.02.2022 по 03.02.2023 обіймав посаду начальника штабу першого заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 /а.с. 122 123, т.1/, дав показання про те, що позивача не пам`ятає, хоча усіх офіцерів «знав в обличчя». Зауважив, що на початку війни блокпости будували всі, волонтери і підприємці звозили матеріали, люди приходили на блокпости зі своєю зброєю. Вказав, що проводив перевірки блокпостів, на деяких з них перебували і цивільні особи.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , який з 24.02.2022 обіймає посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 /а.с. 127, т.1/, то із позивачем він не знайомий, питання про взяття позивача на офіцерські посади, кількість яких у Військовій частині НОМЕР_1 становить 50-60 осіб, не вирішував, при цьому за посадовими обов`язками саме він дає рекомендації по обліку посад за військово-обліковими спеціальностями.

Свідок ОСОБА_11 , яка з 02.04.2022 обіймала посаду штаб-сержанта 3 категорії групи персоналу, а з 01.09.2022 начальника групи персоналу у Військовій частині НОМЕР_1 /а.с. 124 125, т.1/, повідомила суду, що із позивачем познайомилася у червні липні 2022 року, коли останній звернувся з приводу оформлення довідки про звільнення, однак після перевірки встановлено, що позивач по особовому складу Військової частини НОМЕР_1 не значиться.

Свідок ОСОБА_13 , який з 24.02.2022 по 28.09.2022 обіймав посаду начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 /а.с. 216 217/, дав показання про те, що позивача не знає, хоча всіх осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 знає в обличчя. Зауважив, що в його посадові обов`язки входила організація оборони м. Полтави та Полтавської області і зазначив, що після початку війни у 99 % блокпости будувались цивільними особами, які там і стояли, а по мірі комплектування туди ставилися військові, при цьому цивільні на блокпостах службу не несли, зброя їм не видавалася, хоча деякі брали свої рушниці. Також вказав на те, що блокпост на Розсошенцях це хаотично збудований блокпост, наказу його будувати не було, однак надалі його зайняли військові. Поміж іншого свідок зазначив, що ним проводилися наради з офіцерами, серед яких позивача не було.

Судом також встановлено, що на ім`я позивача видано довідку за формою 5 від 01.03.2022 № 106 за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_16 , в якій зазначено, що ст. л-т ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 /а.с. 9, т.1/.

Водночас свідком ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечено належність йому підпису на вказаній довідці. Свідок ОСОБА_9 , який з 24.02.2022 по 03.02.2023 обіймав посаду начальника штабу першого заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 , і зберігав печатку військової частини та за відсутності командира мав право підписувати довідки, також заперечив належність йому відповідного підпису, при цьому зазначив про те, що йому невідома особа, яка підписала довідку за формою 5 на ім`я ОСОБА_1 , як і обставини засвідчення цього підпису печаткою військової частини НОМЕР_1 .

У Журналі реєстрації вихідних документів Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 86, т.1/ міститься запис про видачу 01.03.2022 документа за вих. № 106 на ім`я ОСОБА_4 (дописано також ініціали В.Ю.).

Згідно із наданою відповідачем копією довідки № 106 від 01.03.2022 /а.с. 83, т.1/, остання видана солдату ОСОБА_3 , який згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 39 призначений на посаду старшого розвідника першого розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 з 24.02.2022 /а.с. 224, т.1/.

За зверненням ОСОБА_1 щодо безпідставної невиплати йому грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Полтавським зональним відділом військової служби правопорядку проведено перевірку, за наслідками якої направлено директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві повідомлення про кримінальне правопорушення (в порядку статті 214 КПК України) від 05.09.2022 № 2302 /а.с. 11- 12, т.1/, в якому зазначено, що перевіркою встановлено, що командування військової частини НОМЕР_1 в період часу з 25.02.2022 до 01.05.2022, перевищуючи владу та службові повноваження, всупереч Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», склавши фіктивні військово-облікові документи начебто про проходження громадянами військової служби за мобілізацією, залучила до виконання службових обов`язків на різних посадах 10 громадян, серед яких був і ОСОБА_1 . Вказані громадяни були залучені до несення служби в нарядах, поставлені на харчове та речове забезпечення за рахунок військової частини. В подальшому командування військової частини повідомило громадянам, що вони помилково зараховані до списків особового складу і що вони звільнені з військової служби. Під час проходження військової служби вказаним особам видані довідки форми 5 додатку 24 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 щодо перебування їх на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Таким чином в діях командування військової частини НОМЕР_1 попередньо вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України (перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах воєнного стану).

Листом Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві від 06.09.2022 повідомлено про відсутність достатніх правових підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та направлено матеріали перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_17 щодо можливих неправомірних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_1 для організації доопрацювання в межах компетенції /а.с. 13 14, т.1/.

Листом від 14.09.2022 № 2456 Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку повідомив позивача про наслідки перевірки за його зверненням щодо можливих неправомірних дій командування військової частини НОМЕР_1 , вказавши, що в ході проведення перевірки викладені у заяві факти знайшли об`єктивне підтвердження, та роз`яснивши право звернення до суду відповідно до чинного законодавства /а.с. 15 16, т.1/.

25.10.2022 Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку направив командиру Військової частини НОМЕР_2 подання за вих. № 3012 (в порядку вимог п. 17 ст. 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України») про усунення порушень вимог Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, інших нормативно-правових актів, причин та умов, що їм сприяють /а.с. 144 146, т.1/, в якому зазначено, що командування військової частини НОМЕР_1 в порушення встановленого законом порядку прийому громадян на військову службу незаконно залучило ОСОБА_1 та інших осіб до несення служби, крім того, з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_1 вбачається порушення порядку видачі зброї цивільним особам для оборони України, що підтверджується відсутністю необхідних документів у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим запропоновано:

1) вжити необхідних і достатніх заходів щодо усунення причин і умов, які сприяли вищезазначеним порушенням та недопущення подібних випадків у подальшому;

2) роз`яснити особовому складу підпорядкованої військової частини НОМЕР_1 вимоги чинного законодавства щодо прийому громадян для проходження військової служби та про порядок залучення цивільних осіб до оборони України і видачу їм зброї;

3) встановити винних осіб у вчинених правопорушеннях;

4) до посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 , винних у порушенні вимог чинного законодавства, застосувати заходи дисциплінарного впливу.

На підставі вказаного подання, наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 481 від 28.10.2022 «Про призначення службової перевірки» комісією Військової частини НОМЕР_2 у період з 28.10.2022 по 27.11.2022 проведено службову перевірку за обставинами, зазначеними у поданні, за наслідками чого складено доповідну записку /а.с. 148 155, т.1/.

У доповідній записці зафіксовано, що «.. Представниками комісії в ході проведення даної службової перевірки здійснено виїзд до постійного місця розташування військової частини НОМЕР_1 для відібрання пояснень та перевірки зазначених у Поданні обставин.

З пояснень командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 стало відомо, що за період служби на посаді з 24.02.2022р. по теперішній час невідомим йому особам ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 будь-які довідки ним не видавались, не затверджувались його особистим підписом та не завірялись печатками військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю вказаних осіб в списках особового складу військової частини. Хто ставив підписи та печатки на довідках йому не відомо.

З пояснень начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , стало відомо, що штабом військової частини за період з 04.01.2022р. по теперішній час невідомим йому особам ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 будь-які довідки ним не видавались, не затверджувались його особистим підписом та не завірялись печатками військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю вказаних осіб в списках особового складу військової частини. Хто ставив підписи та печатки на довідках йому не відомо.

З пояснень начальника групи логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 стало відомо, що за час його проходження служби на посаді з 05.06.2022р. по теперішній час, невідомі йому особи ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 речовим майном не забезпечувались, на котловому забезпеченні не перебували, будь-яку зброю та боєприпаси не отримували, у зв`язку з відсутністю вказаних осіб в списках особового складу військової частини. Хто ставив підписи та печатки на довідках йому не відомо.

З пояснень заступника командира 2 стрілецької роти з морально- психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_21 стало відомо, що за період його служби з 24.02.2022р. по теперішній час невідомим йому особам ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 будь-які довідки ним не видавались, не затверджувались його особистим підписом та не завірялись печатками військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю вказаних осіб в списках особового складу військової частини. Хто ставив підписи та печатки на довідках йому не відомо.

З пояснень начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 стало відомо, що за час її служби на посаді з 01.09.2022 від громадян ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 рапортів або звернень до військової частини не писали, в групі персоналу відсутні відомості про зарахування вказаних осіб до особового складу частини. Також їй невідомо, хто видавав довідки Ф.5 вказаним особам.

З пояснень відповідального виконавця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 стало відомо, що громадяни ОСОБА_18 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 їй не відомі, довідки форми 5 вказаним особам вона не готувала і хто міг їх готувати їй не відомо.

З пояснень помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_23 стало відомо, що за період його служби на посаді з 24.02.2022 по невідомим йому особам ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 по теперішній час відомості на виплату будь-яких видів грошового забезпечення не подавались у зв`язку з відсутністю вказаних осіб в списках особового складу військової частини».

Також в доповідній записці зазначено, що «в ході проведення службової перевірки комісією не отримано оригінали чи примірники довідок Форми 5 виданих на ім`я ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , у зв`язку з їх відсутністю у військовій частині НОМЕР_1 .

Перевіркою службової документації, облікових справ, реєстраційних журналів та наказів групи персоналу, стройової частини, групи логістики, служби РАО військової частини НОМЕР_1 представникам комісії не вдалось встановити документальні відомості про прийняття па військову службу, проходження служби, звільнення військовослужбовців, видачу зброї, речове чи котлове забезпечення ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 у зв`язку з їх відсутністю.

Отримані в ході службової перевірки докази, а саме, пояснення військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 , які вказали, що ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не зараховувались, військову службу у військовій частині не проходили та жодним з видів забезпечення військовослужбовця та зброєю і боєприпасами не забезпечувались, не дають достатніх підстав встановити осіб винних або причетних до порушень, зазначених у Поданні Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку».

Зважаючи на те, що Полтавською спеціалізованою прокуратурою з військовій та оборонній сфері Центрального регіону за фактом недбалого ставлення до військової служби військовими службовими особами військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного часу, внесені відомості до ЄРДР від 06.10.2022р. № 0000077 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, проведення досудового розслідування, встановлення дійсних обставин, отримання належних та допустимих доказів і визначення винних чи причетних до вчинення злочину осіб, належить до виключної компетенції органу досудового розслідування/суду, комісія дійшла до висновку про неможливість встановлення її на даному етапі винних та причетних осіб у вчиненні порушень, зазначених у Поданні Полтавського зонального відділу.

Військовою частиною НОМЕР_2 надіслано вказану доповідну записку начальнику Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку супровідним листом від 22.12.022 № 1526/561 /а.с. 147, т.1/.

За наслідками розгляду запиту позивача до Військової частини НОМЕР_1 щодо можливих неправомірних дій з боку командування вказаної військової частини заявника листом Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2023 № 253 повідомлено, що ОСОБА_1 військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 не проходив, як цивільна особа для захисту України у порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» не залучався /а.с. 18/.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у видачі наказу, що підтверджує перебування позивача на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 до 14.12.2022, враховуючи виконання передбачених службою обов`язків і наявність довідки про перебування на військовій службі належного зразку, позивач оскаржив її до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За приписами частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до положень частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачені види військової служби, а саме:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з частиною 13 статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом:

призову громадян України на військову службу;

прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2232-XII передбачено, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад.

За змістом частини 2 статті 5 Закону № 2232-XII офіцерський склад включає, зокрема, молодший офіцерський склад, до якого належать такі армійські військові звання: молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант, капітан.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону № 2232-XII військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

В силу вимог частин 1, 2, 8 статті 7 Закону № 2232-XII для військовослужбовців установлюються військова форма одягу та знаки розрізнення.

Військовозобов`язані під час проходження зборів забезпечуються військовою формою одягу. Резервісти забезпечуються військовою формою одягу згідно із встановленими нормами. Для зазначених осіб встановлюються передбачені для військовослужбовців знаки розрізнення.

Носіння військової форми одягу із знаками розрізнення військовослужбовців особами, які не мають на це права, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених норм свідчить, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Військовослужбовці, тобто особи, які проходять військову службу, є однією з категорій осіб, які виконують військовий обов`язок.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає проходження військової служби громадянами України двома способами: 1) у добровільному порядку (за контрактом) або 2) за призовом, а також окреслює види військової служби, до яких належить, зокрема, і військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Своєю чергою частина 1 статті 24 Закону № 2232-XII визначає вичерпний перелік дат, які вважаються початком проходження військової служби.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Необхідно зазначити, що особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період передбачені розділом XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 .

Пунктом 253 вказаного Положення встановлено, що призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Отже, на час воєнного стану початок проходження військової служби визначається також статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Предметом спору у цій справі є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у видачі наказу, що підтверджує перебування позивача на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 до 14.12.2022.

Позивач вважає, що з 25.02.2022 по 14.12.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , оскільки виконував обов`язки із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України та отримав довідку за формою 5 від 01.03.2022 № 106, яка підтверджує проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 . Початком проходження військової служби вважає день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату (п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Суд критично оцінює вказані доводи позивача, виходячи з такого.

Позивач має військове звання старший лейтенант, про що свідчать відомості його військового квитка НОМЕР_5 , копія якого долучена до справи /а.с. 20, т.1/, тому в розумінні статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» належить до осіб офіцерського складу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Доказів відправлення позивача у військову частину НОМЕР_1 з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування до суду не надано.

Натомість листом Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.05.2023 №7/859 /а.с. 130, т.1/ на звернення військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що старший лейтенант ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 14.12.2022 перебував на військовому обліку у Полтавському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, мобілізаційний припис до військової частини НОМЕР_1 не видавався.

Відомостями військового квитка НОМЕР_5 також засвідчено, що ОСОБА_1 з 25.06.2005 до 14.12.2022 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та був знятий з обліку 15.12.2022 у зв`язку з призовом по мобілізації.

Згідно з витягом із наказу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 15.12.2022 № 327 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , 1964 р.н., як військовозобов`язаного запасу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до мобілізаційного плану вирішено вважати призваним по мобілізації до військової частини НОМЕР_3 із 15.12.2022 /а.с. 17, т.1/.

Отже, у період з 25.02.2022 по 14.12.2022 позивач мав статус військовозобов`язаного запасу, перебуваючи на обліку у Полтавському РТЦК та СП, у військову частину НОМЕР_1 не направлявся.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що у Полтавському РТЦК та СП особою, яку не пам`ятає, усно був направлений в с. Щербані, а потім до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість відправлення для проходження військової служби за усною вказівкою посадової особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тому, навіть за наявності таких обставин, відповідні дії не тягнуть жодних правових наслідків та не свідчать про початок проходження військової служби позивачем.

Суд враховує, що на час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 280 від 15.09.2022) /далі Інструкція № 333/, розділ ІІІ якої визначав організацію та ведення обліку особового складу в особливий період.

За змістом пунктів 1.1., 1.2., 1.3. глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 333 облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Для обліку особового складу в особливий період використовуються:

на особовий склад, який проходив військову службу у Збройних Силах, - облікові документи, які велися на нього в мирний час;

на особовий склад, призваний із запасу у разі оголошення мобілізації:

на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу - особові справи та послужні картки, отримані з військових комісаріатів;

на сержантів і солдатів - обліково-послужні картки, вилучені з їхніх військових квитків.

Особовий склад, який прибув по мобілізації, зараховується в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 2.7, 2.8 глави 2 розділу ІІ. Призначення (переміщення) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу проводиться наказом по стройовій частині після закінчення відмобілізування командирами цих частин відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом незалежно від номенклатури посад для призначення на мирний час. Ці накази є підставою для визначення посадового становища офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, запису відомостей про них до облікових документів, виписки та видачі їм документів, що посвідчують особу. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Своєю чергою підпунктом 2.8. глави 2 розділу ІІ Інструкції № 333 передбачалось, що зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є:

для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця;

для працівників - особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням щодо прийняття їх на роботу.

Докази включення позивача 25.02.2022 до іменного списку команди відсутні, що свідчить про те, що у Військової частини НОМЕР_1 не було правових підстав для зарахування позивача до списків військової частини.

Крім того, згідно з пунктом 1.4. глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 333 у військових квитках особового складу, призваного по мобілізації, а в офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, крім того, в особових справах і послужних картках робиться запис про дату призову по мобілізації і направлення до місця служби, яка засвідчується підписом військового комісара і гербовою печаткою.

Водночас військовий квиток позивача не містить такого запису про дату призову по мобілізації і направлення до місця служби, засвідчена підписом військового комісара і гербовою печаткою.

Пунктом 1.7. глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 333 встановлено, що на військовослужбовців, призваних у разі оголошення мобілізації, облікові документи військові комісаріати пересилають безпосередньо до військових частин, куди направлені військовослужбовці. Штаби військових частин після отримання особових справ, обліково-послужних карток вилучають ідентифікаційні жетони з особистими номерами і вручають їх військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 2.15. глави 2 розділу ІІ Інструкції № 333 основним документом персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу є їхні особові справи.

У військових частинах за місцем служби офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу ведуться перші примірники особових справ, за винятком категорії офіцерів, перші примірники особових справ, які підлягають передачі штабами військових частин до вищих кадрових органів для їх зберігання і ведення.

Разом з тим, доказів направлення Полтавським РТЦК та СП особової справи позивача у військову частину НОМЕР_1 та отримання таких документів останньою, як і вручення позивачу ідентифікаційного жетону з особистим номером, до суду не надано.

Суд також звертає увагу на те, що повістка на відправку позивача не була реалізована, оскільки містить невідрізане повідомлення керівнику підприємства про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 /а.с. 8, т.1/.

Крім того, повістка являється лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року N 921, та не має обов`язкового наслідку початку проходження військової служби.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі N 300/1263/22.

Враховуючи викладене, факт початку проходження позивачем військової служби у Військовій службі НОМЕР_1 згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не підтверджений належними і достатніми доказами. Доказів наявності обставин, які свідчать про початок проходження позивачем військової служби відповідно до інших пунктів частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до суду також не надано.

Стосовно видачі позивачеві довідки за формою 5 від 01.03.2022 № 106, щодо перебування його на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , то суд зазначає, що така довідка в силу вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не засвідчує початок проходження позивачем військової служби.

Крім того, враховуючи показання свідка ОСОБА_2 , який заперечив належність йому підпису на вказаній довідці, показання свідка ОСОБА_9 , який з 24.02.2022 по 03.02.2023 обіймав посаду начальника штабу першого заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 , і зберігав печатку військової частини та за відсутності командира мав право підписувати довідки, який також заперечив належність йому відповідного підпису, зважаючи на матеріали службової перевірки, проведеної Військовою частиною НОМЕР_2 , яка встановила відсутність примірника довідки Форми 5, виданої на ім`я ОСОБА_1 , у військовій частині НОМЕР_1 , беручи до уваги, що у Журналі реєстрації вихідних документів Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 86, т.1/ міститься запис про видачу 01.03.2022 документа за вих. № 106 на ім`я ОСОБА_3 і відповідачем надано до суду довідку № 106 від 01.03.2022 /а.с. 83, т.1/, видану саме солдату ОСОБА_3 , який згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 39 призначений на посаду старшого розвідника першого розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 з 24.02.2022 /а.с. 224, т.1/, суд вважає, що долучена позивачем копія довідки від 01.03.2022 № 106, виданої на його ім`я, не є достовірним доказом, оскільки наразі не встановлено особу, яка видала таку довідку, та обставини і підстави її видачі.

Суд також наголошує, що посилання позивача на те, що таку довідку йому видав капітан ОСОБА_14 , не відповідають письмовим поясненням останнього в ході службової перевірки Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 174, т.1/.

При цьому суд зазначає, до довідка за формою 5, видана на ім`я ОСОБА_1 , не підтверджена жодним документом Військової частини НОМЕР_1 , який би свідчив про проходження ОСОБА_1 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 № 1345 /а.с. 76, т.2/ підтверджено, що громадянин ОСОБА_1 , 1964 року народження, у період з 25.02.2022 по 14.12.2022 не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та не перебував на обліку служб забезпечення, у зв`язку з чим на котловому та польовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 не перебував, заробітну плату, засоби індивідуального захисту, зброю та боєприпаси та інші види забезпечення не отримував.

Довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2023 № 2579 /а.с. 74, т.2/ засвідчено, що витяги з наказу командира військової частини щодо зарахування в списки частини ОСОБА_1 та виплати йому грошового забезпечення та додаткових винагород не надходили, відповідно грошове забезпечення та додаткова винагорода не нараховувалася та не виплачувалася.

У доповідній записці Військової частини НОМЕР_2 за наслідками проведення службової перевірки зафіксовано, що перевіркою службової документації, облікових справ, реєстраційних журналів та наказів групи персоналу, стройової частини, групи логістики, служби РАО військової частини НОМЕР_1 представникам комісії не вдалось встановити документальні відомості про прийняття на військову службу, проходження служби, звільнення військовослужбовців, видачу зброї, речове чи котлове забезпечення ОСОБА_1 у зв`язку з їх відсутністю.

Необхідно зауважити, що позивач також не заперечував в ході розгляду справи, що не отримував зброї, речового, котлового та грошового забезпечення від Військової частини НОМЕР_1 або Військової частини НОМЕР_2 .

Стосовно посилання у документах, складених Полтавським зональним відділом ВСП у зв`язку із зверненням позивача щодо неправомірності дій командування військової частини НОМЕР_1 (повідомленні про кримінальне правопорушення від 03.09.2022, листі, адресованому позивачу, від 14.09.2022 № 2456, поданні командиру Військової частини НОМЕР_2 ), на те, що позивач був залучений до несення служб у наряді, поставлений на харчове та речове забезпечення за рахунок військової частини НОМЕР_1 , то суд акцентує увагу на тому, що вказані посилання не обґрунтовані документально.

Вказане підтверджується також листом Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 18.09.2023 № 3957, яким на запит командира Військової частини НОМЕР_2 повідомлено, що документом, на підставі якого було зроблено висновки та подано повідомлення про ознаки в діях командування військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 426-1 КК України, була довідка за Ф-5 від 01.03.2022 за № 106 на ім`я ОСОБА_1 , яка була надана останнім під час проведення перевірки Полтавським зональним відділом Військової служби правопорядку. Інших облікових документів, які підтверджували б факт проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 , під час перевірки посадовими особами Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку не виявлено.

Стосовно доводів позивача про те, що ним з 25.02.2022 по 14.12.2022 виконувалися обов`язки військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , оскільки він постійно залучався до несення служби в наряді та виконання обов`язків із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, то суд зазначає, що частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII визначено, коли військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, а саме:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що фактом виконання обов`язків військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач вважав будівництво блокпосту та інших захисних споруд, а після його будівництва - контроль транспортних засобів, який полягав у передачі інформації про транспортні засоби військовослужбовцям на найближчому блокпосту. Крім того, позивач посилався на те, що він організовував людей для будівництва блокпосту, харчування для них у кафе поряд.

Аналізуючи наведені позивачем обставини, суд звертає увагу на те, що позивач не перебував на території військової частини НОМЕР_1 або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком. Перебування його поза військовою частиною не обґрунтоване відповідністю його обов`язкам військовослужбовця, оскільки такі обов`язки не були визначені у зв`язку із не призначенням його на посаду, а також наказом відповідного командира (начальника) про направлення позивача у відповідне місце перебування.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 , який з 24.02.2022 по 28.09.2022 обіймав посаду начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 /а.с. 216 217, т.1/, блокпост на Розсошенцях, на якому перебував позивач це хаотично збудований блокпост, наказу його будувати не було, і лише надалі його зайняли військові.

Крім того, вказаний свідок, а також інші свідки - ОСОБА_2 , який з лютого 2022 року по 19.02.2023 обіймав посаду командира Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , який з 24.02.2022 по 03.02.2023 обіймав посаду начальника штабу першого заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , який з 24.02.2022 обіймає посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , повідомили, що позивача не пам`ятають, хоча за функціональними обов`язками і зважаючи на належність позивача до осіб офіцерського складу, мали його знати. Присутність на оперативних нарадах свідками також не підтверджено.

Докази залучення позивача до несення нарядів або навчальних стрільб відсутні.

Суд враховує, що відповідно до пунктів 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби, у редакції, чинній на час спірних правовідносин), кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Пунктами 28-30 Статуту внутрішньої служби передбачено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з пунктом 32 Статуту внутрішньої служби за своїми військовими званнями начальниками є, зокрема, військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

В ході розгляду справи позивачем не надано жодних доказів виконання конкретних службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, як і виконання конкретних наказів начальників або навпаки самостійного віддання наказів підлеглим, якими для нього були військовослужбовці молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовці рядового складу.

Твердження позивача про виконання обов`язків із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України жодним чином не розкривають змісту таких обов`язків в контексті проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а пояснення позивача щодо фактично виконуваних дій з урахуванням показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , не дають підстави для висновку про здійснення позивачем саме обов`язків військової служби, яка передбачає розпорядок (режим), підпорядкованість, дисципліну, облік тощо, врегульовані нормами чинного законодавства.

Виходячи з викладених обставин, позивач у розумінні частини 4 статті 24 Закону № 2232-XII не може бути визнаний таким, що виконував обов`язки військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у період з 25.02.2022 по 14.12.2022.

Також суд акцентує увагу на тому, що позивачем не заперечувалось, що перебування його на блокпосту у Розсошенцях взагалі тривало лише до травня 2022 року, а надалі він займався іншою діяльністю.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що зважаючи на те, що позивач не направлявся територіальним центром комплектування та соціальної підтримки для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 не зараховувався, обов`язки військової служби не виконував, Військовою частиною НОМЕР_1 не допущено бездіяльності щодо відмови у видачі наказу, що підтверджує перебування ОСОБА_1 , 1964 року народження на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 до 14.12.2022, оскільки правові підстави для видачі такого наказу були відсутні.

Отже, виходячи із встановлених судом обставин та норм права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у видачі наказу, що підтверджує перебування ОСОБА_1 , на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 до 14.12.2022, а також зобов`язання нарахувати та виплатити на його користь щомісячне грошове забезпечення за період з 25.02.2022 до 14.12.2022 у в/чА7312 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Таким чином у позові належить відмовити у повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, доказів понесення судових витрат відповідачами не надано, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол