Справа № 440/996/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Справа № 440/996/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 17.04.23 по справі № 440/996/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Управління УМВС України у Полтавській області щодо утримання та ненадіслання до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням з 14.12.2020 другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (при проходженні служби в органах внутрішніх справ України), відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- зобов`язати Управління УМВС України у Полтавській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач під час проходження служби в органах внутрішніх справ направлений для виконання спецзавдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.04.1989 по 02.07.1989. У результаті отриманого іонізуючого випромінювання позивач набув ряд захворювань, внаслідок яких у нього зрештою встановили другу групу інвалідності з 14.12.2020 згідно довідки до акта оглядку медико-соціальною експертною комісією Полтавської обласної ТР МСЕК серії 12ААВ №095579 від 19.01.2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.23 позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 та у ненаправленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не надав усі необхідні документи, а та частина документів, яка відповідає передбаченому Порядком №850 переліку, не відповідає вимогам інших нормативно-правових актів.

Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п. 3 Порядку №850 одноразова грошова допомога працівнику міліції виплачується внаслідок установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків.

Позивачем не надано до УМВС копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання.

Згідно з п. 2, 4 розділу 1 Положення про діяльність медичної (військово- лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 № 285 (далі - Положення), медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Основними завданнями ВЛК є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.

Тобто, Центральна міжвідомча експертна комісія не є військово-лікарською комісією, а отже наданий позивачем експертний висновок від 23.11.2020 №2782 не є передбаченою Порядком №850 постановою відповідної ВЛК про встановлення причинного зв`язку захворювання, відтак не відповідає вимогам щодо поданих документів.

Апелянт також зазначає, що подані позивачем копії документів не засвідчені належним чином, оскільки не містять письмового зазначення власного імені, прізвища та дати засвідчення копій. Відповідно пункту 8 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства встановлено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.12.1984 (згідно наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради №148 о/с від 12.12.1984) по 22.11.1991 (згідно наказу РВВС УВС Полтавської області №21 о/с від 21.11.1991). Вказане, підтверджується, зокрема, довідкою УМВС України в Полтавській області №53/115/12/02-2021 від 26.02.2021.

Також позивач направлений для виконання спецзавдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 01.04.1989 по 02.07.1989, що підтверджується довідкою Чорнобильського РОВС з особової справи та архівним витягом №527 від 27.01.2021 наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів "По особовому складу" №47л/с від 09.08.1989.

Відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 24.01.2021, виданого Полтавською ОДА, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році.

Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України в експертному висновку №2782 від 23.11.2020 встановила, що діагностовані у позивача захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 14.12.2020 позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта оглядку медико-соціальною експертною комісією Полтавської обласної ТР МСЕК (територіальна радіологічна медико-санітарна експертна комісія) серії 12ААВ №095579 від 19.01.2021.

Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0033332 від 19.01.2021 позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності.

Позивач має статус ветерана війни особи з другою групою інвалідності, що підтверджується посвідченням Управління соціального захисту населення Полтавської РДА серії А №021091 24.05.2021.

16 вересня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом №4/Ш 4151 л.к. від 06.10.2022 Управління МВС України в Полтавській області повідомило, що "заява не відповідає формі згідно з додатком до Порядку. Крім того, ОСОБА_1 не надано повний пакет документів для розгляду відповідно до законодавства, а саме:довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках, що видається страхувальникам); копію постанови відповідної військово-лікарської комісї щодо встановлення причинного зв`язку захворювання; копія довідки до акта МСЕК про встановлення групи інвалідності починаючи з первинного огляду; копії документів, що підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (витяг з наказу про відрядження до УВС Київської області для виконання робі, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, маршрутний лист тощо); копію посвідченняособи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки; довідку з органів праці та соціального захисту населення про проведену чи непроведену виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по групі інвалідності; довідку з НАСК "Оранта" про проведену страхову виплату; копію сторіок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації; копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; рахунок відкритий в установі банку та реквізити банку; при наявності копію посвідчення "Інвалід війни", "Учасник бойових дій". Надані копії документів до заяви завірені не належним чином, тому не мають юридичної сили та не можуть братися до уваг. Ураховуючи те, що ОСОБА_1 отримав другу групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ЛНА на ЧАЕС, як це зазначено у довідці МСЕК про встановлення групи інвалідності, а не в період проходження служби в органах внутрішніх справ, дія Порядку та постанови на зазначений випадок не поширюються".

Не погодившись з протиправними діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, який набув чинності 07.11.2015, Закон України "Про міліцію" втратив чинність. Проте абзацом 3 пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" (пункт 15 розділу XI доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015) передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

21 жовтня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Згідно зі змістом вказаної Постанови, вона прийнята відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.01.2015 установлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007.

Пунктом 2 Порядку та умов № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі - 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно пункту 7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

У пункті 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (при проходженні служби в органах внутрішніх справ України).

Відповідач після отримання від позивача заяви про виплату одноразової грошової допомоги та доданих до неї документів зобов`язаний діяти згідно з вимогами пунктів 8, 9 Порядку №850 та сформувати і надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги та відповідні документи. Прийняття рішення щодо виплати грошової допомоги належить до повноважень МВС України. На відповідача покладено лише обов`язок з проведення відповідних процедурних дій з оформлення відповідних документів, зокрема складання висновку щодо виплати грошової допомоги (можливості призначення та виплати такої допомоги) та направлення його разом з поданими особою документами до МВС України.

З матеріалів справи вбачається, що листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022 позивача повідомлено про невідповідність поданої ним заяви про виплату одноразової грошової допомоги вимогам Порядку №850, ненадання необхідних документів, неналежне завірення копій поданих документів, а також зроблено висновок про неможливість поширення на позивача положень Порядку №850 у зв`язку з тим, що інвалідність була йому встановлено у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту листа відповідача не вбачається, які саме дії він вчинив за результатами отримання заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.

Порядок №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Положень, які б надавали відповідачу право утримувати заяви про призначення одноразової грошової допомоги, Порядок №850 не містить. Більше того, Порядок №850 зобов`язує відповідача лише передати до МВС України документи, визначені у пункті 7 Порядку №850 разом з відповідним висновком щодо виплати грошової допомоги.

Відповідач не вчинив дії, передбаченої пунктом 8 Порядку №850 (передача до МВС України відповідного пакету документів), а лише надав інформаційне роз`яснення у листі №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022, що дає суду підстави для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги та неподання до МВС України документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Колегія суддів зазначає, що аргументи відповідача наведені у листі №4/Ш-4151 л.к від 06.10.2022 є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів зазначає, що на ОСОБА_1 не поширюються норми Порядку №850 у зв`язку з тим, що інвалідність встановлена у зв`язку зі захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби, а не з виконанням службових обов`язків органів внутрішніх справ, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять достатні докази того, що позивач був направлений на виконання завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як молодший сержант міліції у Чорнобильському РОВС, що підтверджується довідкою Чорнобильського РОВС з особової справи та архівним витягом №527 від 27.01.2021 наказу УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів "По особовому складу" №47л/с від 09.08.1989.

З огляду на вказане колегія суддів доходить висновку, що позивач виконував завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС перебуваючи у статусі міліціонера, а не військовослужбовця, а тому позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги за Порядком №850 на підставі зазначення у медичній документації зв`язку встановленої інвалідності позивача з виконанням обов`язків військової служби, а не службових обов`язків органів внутрішніх справ, є проявом надмірного формалізму та суперечить принципу верховенства права.

Стосовно доводів відповідача про надання позивачем неповного пакету документів до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Перелік документів, необхідний для призначення грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, визначено у пункті 7 Порядку №850. Вказаний перелік є чітким та вичерпним.

Колегією суддів встановлено, що позивачем подано разом з заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги пакет документів:

- оригінал довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія АБ №0033332);

- копія довідки до акту огляду МСЕК серія 12ААВ №095579;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія експертного висновку про встановлення причинного зв`язку між захворюванням (інвалідністю) та ліквідацією ОСОБА_1 наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (засвідчена належним чином).

Зі змісту листа від 06.10.2022 №4/Ш-4151 л.к. встановлено, що відповідач стверджував про ненадання позивачем:

- довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках, що видається страхувальнику);

- копію постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання;

- копії документів, що підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (витяг з наказу про відрядження до УВС Київської області для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, маршрутний лист тощо);

- копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки;

- довідку з органів праці та соціального захисту населення про проведену чи не проведену виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідне до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по групі інвалідності;

- довідку з НАСК "Оранта" про проведену чи не проведену страхову виплату ( м.Полтава, вул.Європейська, 225);

- рахунок, відкритий в установі банку та реквізити банку;

- при наявності копію посвідчення "Інвалід війни", "Учасник бойових дій".

Порівнюючи перелік документів, вказаний у пункті 7 Порядку №850, та вказаний у листі відповідача від 06.10.2022 №4/Ш-4151 л.к., колегія суддів дійшов висновку, про те, що відповідач вказує на документи, які не передбачені Порядком №850 (за винятком довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності та копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання).

Щодо доводів відповідача про відсутність довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності та копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем надано відповідачу оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії АБ №0033332 від 19.01.2021. Відповідач не заперечує цей факт, проте вимагає частину, яка належить страхувальнику.

Разом з тим, у пункті 7 Порядку №850 не вказано: яку саме частину довідки необхідно надати для призначення одноразової грошової допомоги, тож подібна вимога відповідача суперечить положенням Порядку №850.

Відповідач також вказує на те, що позивачем не надано копії постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Судом встановлено та визнано відповідачем, що позивач надав експертний висновок Центральної міжвідомчої експертна комісія МОЗ та МНС України №2782 від 23.11.2020, у якому встановлено, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Колегія суддів вважає, що відповідачем необґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, оскільки він підтверджує факт того, що захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Щодо встановленого відповідачем недоліків засвідчення копій доданих до заяви про призначення одноразової допомоги суд зазначає, що Порядок №850 містить вимогу про надання копій документів без їх подальшої деталізації вимог їх оформлення. З наданих відповідачем документів випливає, що документи містили реквізити, які дозволили б ідентифікувати їх як копії. Суд звертає увагу на те, що Порядком №850 не передбачено повноважень відповідача утримувати документи осіб, які звертаються зі заявами про отримання одноразової грошової допомоги, на підставі неналежного оформлення копій.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що витребування інших документів для отримання виплати одноразової грошової допомоги, окрім тих, які передбачені Порядком №850, не відповідає законодавству. Враховуючи те, що позивач надав необхідний перелік документів, передбачений Порядком №850, то бездіяльність відповідача щодо непередачі документів та відповідного висновку до МВС України - є протиправною.

Таким чином, відповідачем проігноровано обов`язок, покладений на нього законодавцем, та не складено і не надіслано до МВС України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги разом з необхідними документами, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів.

Колегія суддів зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі Джорджевич проти Хорватії (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі Ван Остервійк проти Бельгії (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Згідно частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункта 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Колегія суддів, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Оскільки відповідач при розгляді заяви не виконав покладеного на нього зобов`язання, колегія суддів констатує протиправну бездіяльність Управління МВС України у Полтавській області, яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 та у ненаправленні до Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, та висновку щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, у зв`язку зі захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та вважає, що для належного способу захисту прав позивача слід зобов`язати Управління МВС України у Полтавській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та в 15-денний строк подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі № 440/996/23 - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова