Справа № 420/17836/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 420/17836/21

адміністративне провадження № К/990/35693/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Губської О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у касаційній інстанції справу № 420/17836/21

за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури

на рішення Одеської окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року, ухвалене суддею Андрухівим В.В.

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року, ухвалену колегією суддів у складі головуючого судді Кравченка К.В., суддів Джабурія О.В., Вербицької Н.В.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Одеської обласної прокуратури від 29.07.2021 №1783-к про визначення йому тимчасового робочого місця.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що наказом Генерального прокурора від 30.09.2019 №163к його призначено на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019. Рішенням Одинадцятої кадрової комісії від 20.07.2020 його визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію, в наслідок чого наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 №192к позивача звільнено із займаної посади та органів прокуратури. Далі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №420/6806/20, яка набрала законної сили, визнано протиправними та скасовані рішення Одинадцятої кадрової комісії від 20.07.2020 та наказ Офісу Генерального прокурора 27.07.2020 року; поновлено позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020. На виконання судового рішення Генеральним прокурором видано наказ від 22.06.2021 №257к про поновлення позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020, який фактично не виконується, оскільки до роботи його як керівника обласної прокуратури не допущено. Натомість, керівником Одеської обласної прокуратури Костенком С.К. від 29.07.2021 видано оскаржуваний наказ №1783к про визначення позивачу тимчасового робочого місця.

2.1. Позивач уважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: враховуючи факт незаконного звільнення та поновлення на посаді він досі зберігає статус прокурора Одеської області, однак фактичного допуску до роботи і поновлення його трудових прав не відбулося; ані положення Закону України «Про прокуратуру», ані КЗпП України не визначають підстав для прийняття керівником Одеської обласної прокуратури оскаржуваного наказу щодо позивача; посада, яку обіймає позивач, відсутня у штатному розписі Одеської обласної прокуратури, і продовження трудових відносин у спосіб визначення робочого місця без призначення на відповідну посаду прокурора чинним законодавством не передбачений; серед осіб, яким керівник обласної прокуратури може віддавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання, відсутній "прокурор області".

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

3. Наказом Генерального прокурора України від 30.09.2019 №163к на підставі відповідної заяви позивача призначено на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019.

4. У зв`язку з набранням 25.09.2019 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ), яким запроваджено реформу прокуратури, обов`язковою умовою якої є атестація, успішне проходження усіх етапів якої є підставою для переведення до обласної прокуратури, позивач подав Генеральному прокурору України заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

5. Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення 20.07.2020 №11 про неуспішне проходження позивачем атестації.

6. На підставі зазначеного рішення Офісом Генерального прокурора прийнято наказ від 27.07.2020 №192к про звільнення позивача з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) з 28.07.2020.

7. У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом про оскарження означених рішення Комісії та наказу Офісу Генерального прокурора.

8. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 420/6806/20 позов ОСОБА_1 задоволено.

9. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 скасовано та прийнято по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнані протиправними та скасовані рішення Кадрової комісії від 20.07.2020 та наказ від 27.07.2020 № 192к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII та поновлено позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

10. Наказом Генерального прокурора від 22.06.2021 № 257к скасовано наказ Генерального прокурора від 27.07.2020 № 192к про звільнення позивача із посади прокурора Одеської області та поновлено його на вказаній посаді з 29.07.2020.

11. Далі 29.07.2021 керівником Одеської обласної прокуратури прийнято наказ №1783к, відповідно до пункту 1 якого у зв`язку із поновленням позивача на посаді прокурора Одеської області, а також початком роботи Одеської обласної прокуратури з 11.09.2020, тимчасово визначено робоче місце позивачу у першому відділі процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Одеської обласної прокуратури за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2 «а». Пунктом 2 наказу на начальника вказаного відділу покладено обов`язок щодо забезпечення ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням позивачем вимог правил внутрішнього службового розпорядку.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

12. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Одеської обласної прокуратури від 29.07.2021 №1783к.

12.1. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що: по-перше, визначення позивачу робочого місця у першому відділі процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Одеської обласної прокуратури не наділяє позивача повноваженнями на тій посаді; по-друге, спірний наказ Одеської обласної прокуратури від 29.07.2021 №1783к не містить належного правового обґрунтування підстав та строків визначення позивачу робочого місця без призначення його на посаду прокурора; по-третє, серед осіб, яким керівник обласної прокуратури на підставі абзацу 2 статті 17 Закону № 1697-VII може видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання, відсутня така посадова особа як «прокурор області», а посада, на яку був поновлений позивач, не вважається нижчою, ніж посада керівника обласної прокуратури, а тому приймати щодо позивача будь-які накази керівник обласної прокуратури не мав права.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

13. Не погодившись із означеними рішеннями судів попередніх інстанцій, Одеська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою, у якій відповідач просить скасувати рішення Одеської окружного адміністративного суду від 16.12.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 у справі №420/17836/21, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

14. Ця касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

14.1. В обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: частини першої, четвертої статті 7, статті 10, статті 15, абзацу 2 частини другої та частини третьої статті 17 Закону № 1697-VII, пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

14.2. На думку відповідача, неправильне застосування судами попередніх інстанцій абзацу 2 частини другої та третьої статті 17 Закону № 1697-VII полягає у тому, що поза увагою залишилися наступні обставини:

1) прокуратура Одеської області припинила роботу у день початку роботи (11.09.2020) Одеської обласної прокуратури, штат якої укомплектовано працівниками, які успішно пройшли атестацію; заступників прокурора Одеської області та колективу працівників прокуратури Одеської області (регіональної прокуратури) не має;

2) позивача 22.06.2021 поновлено на посаді керівника регіональної прокуратури, яка не передбачена чинним Законом № 1697-VII.

3) позивач подав заяву на переведення до обласної прокуратури, погодився на застосування правил проведення атестації, що передбачені Законом України №113-ІХ та Порядком № 221 та ще проходить процедуру атестації;

4) будь які права позивача спірний наказ не порушує.

14.3. Відтак, за твердженнями касатора, оскаржуваний наказ прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

14.4. Скаржник також зауважує, що питання тимчасового працевлаштування прокурорів, процедура атестації яких не завершена, з метою дотримання пункту 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 113-ІХ, не врегульована, у зв`язку із чим єдиним шляхом дотримання трудових прав прокурорів в цьому випадку є тимчасове визначення робочого місця у Одеській обласній прокуратурі, що безперечно є вимушеною мірою.

14.5. Крім того, зауважує, що внаслідок невірного трактування пункту 4 абзацу 3 частини третьої статті 17 Закону №1697-VII суди дійшли до помилкового висновку про те, що відповідно до цього пункту для посади позивача прокурором вищого рівня є Генеральний прокурор.

14.6. Натомість судами не застосовано положення статті 29 КЗпП України щодо застосування норм трудового законодавства у випадках, коли такі правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства. Одночасно, попри те, що перебування прокурора поза штатом не передбачає виконання ним функцій прокуратури в органі, де він є поза штатом, дотримання його трудових прав як працівника полягає у визначенні йому тимчасового робочого місця, у забезпеченні необхідними для роботи засобами, в ознайомленні з правилами внутрішнього трудового розпорядку та належному обліку та оплаті його роботи.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.01.2023 відкрито касаційне провадження за вищевказаною касаційною скаргою.

16. У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 03.08.2023 № 770/0/15-23 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом Голови Верховного Суду від 03.08.2023 № 2457-к про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату Верховного Суду, що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 04.08.2023 № 1268/0/78-23 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді Соколов В.М., Губська О.А.

17. Ухвалою судді Верховного Суду Єресько Л.О. від 07.08.2023 прийнято до провадження справу №420/17836/21.

18. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 27.09.2023 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними документами у матеріалах справи.

Позиція інших учасників справи

19. Ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.01.2023 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури направлялася позивачу на його адресу, зазначену у позовній заяві, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням, проте на адресу Суду повернувся конверт із відміткою установи поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

20. На адресу Суду від представника позивача - адвоката Вовка О.Є. 01.08.2023 надійшла заява, в якій останній просив надіслати на його електронну адресу копію касаційної скарги і доданих до неї матеріалів. На підтвердження своїх повноважень додав копію ордеру від 01.08.2023 серії ВН № 1270977.

20.1. З огляду на підтвердження повноважень адвоката Вовка О.Є. здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 у Верховному Суді касаційна скарга та ухвала від 05.01.2023 про відкриття касаційного провадження у справі № 420/17836/21 надіслані 02.08.2023 на електронну пошту адвоката Вовка О.Є., зазначену ним у заяві.

20.2. Від сторони позивача 14.08.2023 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому адвокат Вовк О.Є. просить поновити строк на подання цього відзиву, позаяк копію касаційної скарги позивач не отримував, а на електронну пошту його представника процесуальні документи надійшли 02.08.2023.

20.3. Приймаючи до уваги ту обставину, що відзив на касаційну скаргу був підготовлений та направлений стороною позивача до Суду протягом 10 днів з дня отримання касаційної скарги та ухвали про відкриття касаційного провадження, Суд уважає за можливе продовжити адвокату Вовку О.Є. строк для подання відзиву на касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури та прийняти цей відзив.

20.4. У цьому відзиві сторона позивача, заперечуючи проти доводів касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні з огляду на необґрунтованість доводів останньої, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, оскільки суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір у цій справі, правильно застосували норми матеріального права та дійшли правильних висновків по суті спору.

Позиція Верховного Суду

Джерела права, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

22. Водночас згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

23. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

24. Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, виходить із такого.

25. Спірні правовідносини між сторонами склалися з приводу прийняття керівником Одеської обласної прокуратури наказу про визначення тимчасового робочого місця позивачу, після поновлення його на попередній посаді наказом Генерального прокурора на виконання судового рішення в іншій справі.

26. Оскаржуваний у межах цієї справи наказ було винесено Генеральним прокурором у процедурі реформування системи органів прокуратури на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ).

27. Законом №113-ІХ, який набув чинності 25.09.2019 було також внесено зміни до профільного Закону № 1697-VII.

28. У редакції Закону № 1697-VII до 25.09.2019 передбачалося, що систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура (частина перша статті 7 названого Закону).

29. Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 1697-VII, в редакції чинній до 25.09.2019, Генеральна прокуратура України, є органом прокуратури вищого рівня щодо регіональних та місцевих прокуратур, а регіональна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно- територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

30. Статтею 9 Закону № 1697-VII, в редакції чинній до 25.09.2019, якою визначено повноваження Генерального прокурора, передбачає, що Генеральний прокурор, зокрема, призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом.

31. Стаття 10 Закону № 1697-VII, в редакції, чинній до 25.09.2019, визначає, що у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури - прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

32. Частинами першою, другою статті 11 Закону № 1697-VII передбачено, що керівник регіональної прокуратури, зокрема, ризначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку; видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

33. Згідно до пункту 8 частини першої статті 15 вказаного Закону, яка визначає статус прокурора, прокурором органу прокуратури є, зокрема, керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної).

34. Частиною першою статті 17 Закону № 1697-VII, в редакції, чинній до 25.09.2019, визначено, що прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

35. Абзацем 1 частини другої цієї статті визначено, що Генеральний прокурор має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.

36. Керівник регіональної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної регіональної прокуратури та керівниками місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури (абзац 2 частини другої статті 17 цього Закону).

37. Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору (абзац 2 частини третьої цієї статті).

38. Прокурором вищого рівня для керівника регіональної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Генеральної прокуратури України - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків (пункт 4 абзацу 3 частини третьої статті 17 цього Закону).

39. Пунктом 21 розділу І Закону № 113-ІХ передбачено заміну слів у Законі №1697-VII, зокрема слова "Генеральна прокуратура України" (в усіх відмінках) замінено словами "Офіс Генерального прокурора" (в усіх відмінках), а слова "регіональні" словами "обласні"; "місцеві" - "окружні".

40. Відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

41. Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

42. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

43. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

44. Підпунктами 1, 2 пункту 1 розділу І Закону № 113-ІХ внесено зміни до деяких законодавчих актів України, в тому числі і до КЗпП України.

45. Так, статтю 32 КЗпП України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус».

46. Відповідно до наказу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 «Про окремі питання забезпечення початку роботу обласних прокуратур» було здійснено перейменування без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб прокуратур областей, зокрема прокуратура Одеської області була перейменована в Одеську обласну прокуратуру, а наказом Генерального прокурора № 414 від 08.09.2020 «Про день початку роботи обласних прокуратур» днем початку роботи Одеської обласної прокуратури визначено 11.09.2020.

47. За встановлених обставин цієї справи, позивач був поновлений на посаді прокурора Одеської області наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 №192к, який видано на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20.

48. Так, у постанові від 28.04.2021 у справі № 420/6806/20 суд апеляційної інстанції, врахувавши приписи статті 235 КЗпП України, дійшов висновку, що позивач повинен бути поновлений на попередній роботі, тобто посаді із якої його було звільнено.

49. Поновлення позивача на посаді прокурора Одеської області, як керівника регіональної прокуратури, відбувалося саме на підставі наказу Генерального прокурора, що спростовує твердження скаржника про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що відповідно до пункту 4 абзацу 3 частини третьої статті 17 Закону № 1697-VII для посади позивача прокурором вищого рівня є Генеральний прокурор.

50. Правильність висновків судів попередніх інстанцій, підтверджується, зокрема, і наявними в матеріалах справи наказами про надання відпустки прокурору Одеської області ОСОБА_1, видані за підписом Генерального прокурора.

51. Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходи із того, що керівник Одеської обласної прокуратури не наділений повноваженнями щодо прийняття наказів стосовно позивача.

52. Підсумовуючи наведе, Верховний Суд констатує, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

53. Доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із наданою правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

54. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

55. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

56. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

57. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

58. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 262, 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі №420/17836/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов О.А. Губська