Справа № 600/4141/22-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа №600/4141/22-а

провадження № К/990/31396/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

у с т а н о в и в :

12 вересня 2023 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.

14 вересня 2023 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі судових рішень убачається таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області від 15 грудня 2021 року № 307784 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 09 лютого 2023 року позов задовольнив.

Визнав протиправною та скасував постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 грудня 2021 року № 307784, прийняту Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відносно ФОП ОСОБА_1 .

Стягнви за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 27 квітня 2023 року відповідач подав апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 червня 2023 року залишив її без руху, встановивши відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали від апелянта надійшло клопотання про відстрочення та /або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за подання апеляційної скарги.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 червня 2023 року відмовив у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення та /або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Продовжив апелянту строк, наданий ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2023 року, для усунення недоліків апеляційної скарги. Запропонував скаржнику у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду виконати вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2023 року.

Апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, скаржник посилається на те, що вчасному зверненню до суду апеляційної інстанції завадила відсутність до 06 квітня 2023 року у Відділі державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області працівника, який був уповноважений на представництво інтересів юридичної особи та забезпечував представництво інтересів відповідача.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 червня 2023 року у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року відмовив. Визнав неповажними причини пропуску зазначені Державною службою України з безпеки на транспорті у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року. Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у даній справі залишив без руху, встановивши відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду заяви про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали до суду надійшла заява скаржника, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року, зазначаючи про те, що об`єктивною неможливістю подання апеляційної скарги в строки визначені КАС України, оскільки в проміжок часу з 10 лютого 2023 року до 06 квітня 2023 року був відсутній представник.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 серпня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 600/4141/22-а.

До таких висновків апеляційний суд дійшов з огляду на те, що зазначені скаржником у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надають їй права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення. Відповідач є суб`єктом владних повноважень і повинен передбачати, та забезпечувати безперебійне функціонування своїх підрозділів для своєчасного виконання відповідних напрямків роботи, відсутність працівника у відділі не є підставою для визнання поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення. Організація роботи відповідача не може бути поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Отримавши копію оскаржуваного рішення відповідач мав об`єктивну можливість дотриматися процесуальних строків на апеляційне оскарження та забезпечити подання апеляційної скарги у максимально стислі строки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини, пов`язані з неналежною організацією роботи в державному органі, не можуть слугувати підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені скаржником причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою не є об`єктивними перешкодами для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку, а отже у Державної служби з безпеки на транспорті було достатньо часу для оформлення на направлення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, у строки, встановлені частиною першою статті 295 КАС України.

Вважаючи вказане судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України обумовлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Варто вказати, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку на апеляційне оскарження судових рішень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що Сьомий апеляційний адміністративний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 600/4141/22-а, вірно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, що настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, що склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Враховуючи наведене, доводи касаційної скарги в цій частині не дають підстав для висновку про наявність порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 600/4141/22-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Ж. М. Мельник-Томенко

О. Р. Радишевська