Справа № 240/6721/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6721/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

28 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Відповідач - 2) про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити з 01.02.2023 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, на день аварії по 01.12.1986 року та з 17.03.1992 року по даний час постійно проживає в с. Словечне Коростенського району, тобто на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. З досягненням 54 річного віку та за наявності страхового стажу більше ніж 28 років Позивач 01.02.2023 року звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 15.02.2023 року Відповідач відмовив у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 роки 3 місяці 19 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішення Позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначене судове рішення, прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що йому є повних 54 роки та він є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), прожив в зоні гарантованого добровільного відселення понад 30 років та має загальний страховий стаж 28 років 4 місяці, тому вважає, що має право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

02 серпня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує щодо її задоволення ї зазначає, що станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 2 місяці 00 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років. З огляду на зазначене рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

09 серпня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у відзиві представник зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була передана на розгляд управління. В ході розгляду звернення Позивача на підставі поданих документів було встановлено, що Позивач станом на 01.01.1993 року проживав 2 роки 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення про призначення пенсії (01.02.2023 року) був особою, якій виповнилося повні 54 роки (а.с.29).

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані наступні документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.1993 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.32);

- копія витягу із реєстру територіальної громади від 14.11.2022 року про реєстрацію з 27.01.1992 року по даний час місця проживання Позивача в с. Словечне Коростенського району Житомирської області (а.с.31);

- копія диплому НОМЕР_2 від 30.06.1992 року про те, що Позивач з 1990 року по 1992 рік навчався в Житомирському медичному училищі (а.с33);

- копія архівної довідки Житомирського медичного інституту від 25.01.2023 року про те, що Позивач з 01.09.1990 року по 30.06.1992 року навчався в Житомирському медичному училищі та проживав в студентському гуртожитку (а.с.45);

- копію трудової книжки БТ-1 (а.с.35-38);

- копія довідки від 06.10.2022 року Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області про те, що Позивач дійсно проживав (проживає) та був зареєстрований в с.Словечне з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року та з 17.03.1992 року по даний час (а.с.12);

- копія довідки від 25.01.2023 року Коростенського РТЦК та СП про те, що Позивач з 29.05.1987 року по 22.05.1989 року проходив військову службу у Збройних Силах (а.с.34);

- копія довідки ТОВ "Словечне-Агро" про те, що Позивач в період з 26.12.1997 року по 05.10.1998 року перебував в трудових відносинах з колгоспом "Здобуток Жовтня" (а.с.42).

Позивачем до позову долучено докази, які підтверджують його проживання на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Згідно долученої копії довідки Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області Позивач в період з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року був зареєстрований та проживав в с. Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області.

Так, позивач 01.02.2023 року звернувся до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII (а.с.27).

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, було прийнято оскаржуване рішення від 08.09.2022 року (а.с.26).

В оскаржуваному рішенні Відповідача від 08.02.2023 року зазначено, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 6 місяців, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Вважаючи такі дії ГУПФУ в Житомирській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що наявне у Позивача посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або постійну працю в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та за наявності відповідних підстав. Разом з тим, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне та додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовної праці Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

Суд першої інстанції враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, не були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 6 років, зробив висновок висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача - 2 про відмову в такому призначення пенсії та про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" регламентовано, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Відповідно до положень статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Так, з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Враховуючи вищезазначене Позивача звернувся 01.02.2023 року до Відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII (а.с.27).

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, було прийнято оскаржуване рішення від 08.09.2022 року (а.с.26).

Переглядаючи правомірність прийнятого рішення колегія суддів враховує наступне.

В оскаржуваному рішенні Відповідача від 08.02.2023 року зазначено, що суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 6 місяців, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років. Наявність у Позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, Відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення про призначення пенсії (01.02.2023 року) був особою, якій виповнилося повні 54 роки (а.с.29).

Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані наступні документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.1993 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.32);

- копія витягу із реєстру територіальної громади від 14.11.2022 року про реєстрацію з 27.01.1992 року по даний час місця проживання Позивача в с. Словечне Коростенського району Житомирської області (а.с.31);

- копія диплому НОМЕР_2 від 30.06.1992 року про те, що Позивач з 1990 року по 1992 рік навчався в Житомирському медичному училищі (а.с33);

- копія архівної довідки Житомирського медичного інституту від 25.01.2023року про те, що Позивач з 01.09.1990 року по 30.06.1992 року навчався в Житомирському медичному училищі та проживав в студентському гуртожитку (а.с.45);

- копію трудової книжки НОМЕР_3 (а.с.35-38);

- копія довідки від 06.10.2022 року Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області про те, що Позивач дійсно проживав (проживає) та був зареєстрований в с.Словечне з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року та з 17.03.1992 року по даний час (а.с.12);

- копія довідки від 25.01.2023року Коростенського РТЦК та СП про те, що Позивач з 29.05.1987року по 22.05.1989 року проходив військову службу у Збройних Силах (а.с.34);

- копія довідки ТОВ "Словечне-Агро" про те, що Позивач в період з 26.12.1997 року по 05.10.1998 року перебував в трудових відносинах з колгоспом "Здобуток Жовтня" (а.с.42).

Колегія суддів зауважує, що в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058-IV, на 3 роки.

У примітці до вказаної правової норми законодавець вказав, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Таким особам також може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні 2 роки проживання, роботи.

Так, ОСОБА_1 до позову долучено докази, які підтверджують його проживання на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Згідно долученої копії довідки Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області Позивач в період з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року був зареєстрований та проживав в с. Словечне Коростенського ( на той час Овруцького) району Житомирської області.

В той же час колегія суддів зауважує, що згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" (в ред. постанови КМ України № 914 (914-2008-п) від 16.10.2008) село Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Зазначене свідчить, що Позивач відноситься до категорії осіб, які на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення, що відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає йому право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на три роки.

Системний аналіз положень частини другої статті 55 Закону № 796-XII дає підстави для висновку що призначення Позивачу спірної пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років можливе за наявності, окрім факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року, ще додатково 6 років (1 рік за два) проживання або праці на цій території станом на 01.01.1993 року.

Водночас, долучені до позову копії документів свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожив та працював у зоні гарантованого добровільного відселення лише 2 роки та 2 місяці, а саме:

- з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року проживав в с.Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення;

- з 21.11.1989 року по 29.08.1990 року працював в Словечанському СПО;

- з 17.03.1992 року по 01.01.1993 року проживав в с.Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Такий період (2 роки та 2 місяці) сумарного проживання та праці Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення надає йому право на зменшення пенсійного віку додатково лише ще на один рік.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вище положення законодавства колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у Позивача права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку лише на 4 роки, а не на 6 років, що при досягненні 54 річного віку не надає йому (Позивачу) права на призначення пенсії за віком з часу звернення (01.02.2023 року).

Колегія суддів також зауважує, що в розумінні вимог частини 1 пункту 3 статті 14 Закону №796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Наявне у Позивача посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або постійну працю в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та за наявності відповідних підстав.

Однак, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне та додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовної праці Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 6 років, а вказана відмова пенсійного органу відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути визнана судом правомірною.

Отже, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.