Справа № 420/14721/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 420/14721/22

адміністративне провадження № К/990/31316/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі № 420/14721/22 за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, за участю третьої особи ? Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесапродукт» про визнання протиправним та скасування висновку,

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» звернулось до суду з позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, у якому просило визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-01-27-006104-b від 27 вересня 2022 року, яка проведена Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» за предметом закупівлі за ДК 021:2015-15980000-1 «Безалкогольні напої».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2023 року, у задоволенні позову Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

13 вересня 2023 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі № 420/14721/22. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки вчетверте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

В обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України позивач зазначив, що в судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано пункт 5 частини сьомої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» та частину другу статті 2 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 26 січня 2023 року по справі № 400/3948/20, від 26 січня 2023 року по справі № 160/3289/21, від 27 липня 2023 року по справі № 420/16485/22, від 30 листопада 2021 року у справі № 160/8403/19, від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/17797/20, від 30 листопада 2021 року у справі № 420/5590/19.

Так, позивач зазначає, що висновок Держаудитслужби від 27 вересня 2022 року про результати моніторингу процедури закупівлі не містить конкретних заходів для виконання, тобто є неконкретизованим. Стверджує, що у позивача відсутні повноваження здійснення зобов`язання врахувати виявлені порушення щодо оприлюднення договору та усіх додатків до нього, та не допускати їх в подальшому, якщо контрагент через збройну агресію вчасно не направив оригінал такого договору. Вважає, що відсутність чітких, конкретних і зрозумілих приписів на адресу підконтрольного суб`єкта є порушенням вимог законодавства в частині змісту висновку як акту індивідуальної дії.

Суд касаційної інстанції звертає увагу заявника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі цього пункту є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Перевіряючи доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки позивач, посилаючись у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не врахували висновки Верховного Суду, викладених у справах № 400/3948/20, № 160/3289/21, № 420/16485/22, № 160/8403/19, № 640/17797/20 та № 420/5590/19, не звернув увагу на те, що у вказаних справах встановлено відсутність належного обґрунтування спірного висновку. У справі ж, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючий орган визначив чіткий спосіб усунення виявлених порушень, який є превентивним заходом, спрямованим на попередження у подальшому можливого порушення вимог пункту 10 частини першої статті 10 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому висновок відповідача є конкретизованим. Крім того, суди зазначили, що обраний відповідачем спосіб усунення виявленого порушення не вимагає розірвання договірних відносин з переможцем процедури закупівлі, не зачіпає майнових прав сторін договору, а тому не може призводити до їх порушення.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Іншою підставою касаційного оскарження позивач зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» при здійсненні закупівель товарів, робіт та послуг в період воєнного стану, пункту 10 Закону України «Про публічні закупівлі», якщо контрагентом такий договір направлено не вчасно у зв`язку зі збройною агресією.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проте в порушення зазначених вимог, заявник не обґрунтував у чому саме полягала помилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд звертає увагу позивача, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Також слід додати, що касаційна скарга в цій частині за змістом повністю співпадає зі змістом попередньої касаційної скарги. Зазначене свідчить, що позивач формально підійшов до оформлення касаційної скарги та проігнорував висновки Верховного Суду щодо необхідності дотримання законодавчих вимог до змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.

Заявник касаційної скарги, серед іншого, обґрунтовує касаційну скаргу також тим, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково, що за змістом відповідає підпунктам «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд повторно звертає увагу заявника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Крім того, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у цій справі.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі № 420/14721/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак