Справа № 140/15843/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/15843/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 №73 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та не зарахування до загального трудового (страхового) стажу період роботи згідно довідки, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради від 03.02.2023 №26/01-16; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок загального трудового (страхового) стажу та призначити пенсію за віком із врахуванням до загального трудового (страхового) стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.04.1900 та довідки, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради від 03.02.2023 №26/01-16, починаючи з часу звернення за призначенням пенсії з 22.05.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 №73 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії (за підрахунками відповідача страховий стаж становить лише 28 років 10 місяців 11 днів, при необхідних не менше 30 років). При винесенні спірного рішення відповідач-2 не взяв до уваги довідку № 26/01-16 від 03.02.2023, оскільки в ній відомості позивача, а саме дані прізвища не відповідають даним паспорта та трудової книжки, а позивач значиться як ОСОБА_2 замість вірного ОСОБА_2 .

Позивач не погоджується з рішенням від 29.05.2023 №73 та зазначає, що згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 05.04.1990 вона працювала у період з 02.01.1984 по 21.10.1986 в колгоспі ім.Тельмана; трудова книжка містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі і є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення, відтак цей період повинен бути зарахований до її трудового (страхового) стажу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача-2 позовні вимоги заперечив. В обґрунтування цієї позиції вказав, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 73 від 29.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 22.05.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. До страхового стажу не зараховано період роботи у 1984-1985 роках, згідно архівної довідки від 03.02.2023 № 26/01-16 виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області про кількість відпрацьованих людиноднів, оскільки вказано особу ОСОБА_2 (прізвище вказано не вірно). Згідно паспорту серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 ; згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_3 . При цьому, до заяви про призначення пенсії за віком будь-яких інших документів визначених Порядком №637 для підтвердження спірного періоду роботи позивачем надано не було. Страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 11 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком. Також зазначає, що до страхового стажу позивача зараховані періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 05.04.1990, відтак вимога провести перерахунок загального (страхового) стажу із врахуванням до загального трудового (страхового) стажу період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 є безпідставною та необгрунтованою. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву позовних вимог також не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на правомірність рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 73 від 29.05.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, зазначив, що у зв`язку з розбіжністю в архівній довідці від 03.02.2023 № 26/01-16 прізвища позивача (зазначено ОСОБА_4 ) з даними з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (Валюх), позивачу потрібно встановити в порядку окремого провадження факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 та архівної довідки від 03.02.2023 №26/01-16, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Також учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене представником відповідача-2 у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи в судовому засідання з викликом сторін не підлягало вирішенню судом по суті.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку, 22.05.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Хмельницькій області та рішенням якого № 73 від 29.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону № 1058-IV, становить 30 років; страховий стаж особи становить 28 років 10 місяців 11 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи у 1984-1985 роках згідно з архівною довідкою від 03.02.2023 № 26/01-16, оскільки вказане в довідці прізвище особи ( ОСОБА_4 ) не відповідає даним, зазначеним у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (Валюх); для зарахування до страхового стажу періодів роботи у 1984-1985 роках, необхідно надати уточнюючий документ про приналежність даних, зазначених в довідці від 03.02.2023 № 26/01-16, заявниці.

Вважаючи протиправним зазначене рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася за захистом порушених прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (частина четверта статті 26 Закону №1058-IV).

Отже, норми Закону №1058-IV однією з умов для призначення пенсії за віком визначають наявність відповідного страхового стажу.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема, стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, у разі якщо у трудовій книжці наявні усі необхідні записи підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

З рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 № 73 про відмову у призначенні пенсії слідує, що страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 11 днів, при необхідному не менше 30 років; при цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи у 1984-1985 роках згідно з архівною довідкою від 03.02.2023 №26/01-16.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З 20.06.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 2.10 глави 2 якої відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 записи здійснюються пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до пункту 2.5 глави 2 вказаної Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження, заохочення та інше, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис.

Зазначена Інструкція не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію №58.

Разом з тим, пункт 2.4 глави 2 Інструкції №58 містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 4.1 глави 4 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

З копії трудової книжки колгоспника ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 судом встановлено, що у розділі «Членство в колгоспі» зазначено, що позивач 02.01.1984 прийнята в члени колгоспу ім. Тельмана, а 21.10.1986 виключена з членів колгоспу. У розділі «Відомості про роботу» зазначено, що 02.01.1984 позивач прийнята на роботу дояркою в колгосп ім. Тельмана на підставі наказу від 02.01.1984 №1 (запис №1); 21.10.1986 звільнена з роботи згідно наказу 24.10.1986 № 11 (запис №2).

У вказаній трудовій книжці колгоспника усі записи за спірний період внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачами суду не надано.

Таким чином, вказаною трудовою книжкою колгоспника підтверджено, що позивач з 02.01.1984 по 21.10.1986 працювала дояркою у колгоспі ім. Тельмана.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону №1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

У трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 містяться записи щодо трудової участі позивача в громадському господарстві, а саме щодо виконання річного мінімуму за 1984 по 1986 роки, та із вказаних записів судом встановлено, що позивач у 1984 році виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 246, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 270; у 1985 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 214, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 270, при цьому, зазначено, що причини невиконання такого річного мінімуму наказ від 11.02.1986 №2; у 1986 році - виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 0, при прийнятому колгоспом річному мінімумі трудової участі в громадському господарстві 0, при цьому, зазначено, що причини невиконання такого річного мінімуму наказ від 12.02.1987 №2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області протиправно не взято до уваги всі відомості (записи) у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 при розрахунку страхового стажу позивача та не надано їм належної правової оцінки.

Також позивач до заяви про призначення пенсії долучила архівну довідку від 03.02.2023 № 26/01-16, видану Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області, якою підтверджено, що ОСОБА_2 (так в книзі) працювала в колгоспі ім. Тельмана с. Туропин Турійського району і відповідно до книги обліку трудового стажу уі заробітку колгоспника мала такий стаж роботи: у 1984 році кількість відпрацьованих людиноднів 246, при встановленому мінімумі 270; у 1985 році кількість відпрацьованих людиноднів 214, при встановленому мінімумі 270, зараховано згідно пр. №2 від 11.02.1986.

У спірному рішенні ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 № 73 зазначено, що підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у 1984-1985 роках згідно з архівною довідкою від 03.02.2023 № 26/01-16 є те, що вказане в довідці прізвище особи ( ОСОБА_4 ) не відповідає даним, зазначеним у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (Валюх).

Однак суд звертає увагу на те, що трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 підтверджено період роботи позивача з 02.01.1984 по 21.10.1986 у колгоспі ім. Тельмана, та у ній, як зазначалось вище, зазначені всі необхідні відомості щодо її трудової участі в громадському господарстві, які повністю відповідають відомостям, зазначеним у довідці від 03.02.2023 № 26/01-16, виданій Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області.

Також з першої сторінки (титульного аркуша) трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 вбачається, що у ній особою роботодавця, відповідальною за видачу трудових книжок, в першочергово було зазначено прізвище позивача як « ОСОБА_4 », однак в подальшому відповідальною особою було внесено запис такого змісту «прізвище Валюх згідно паспортних даних вірно» та проставлено відповідний підпис та печатку підприємства. Вказані обставини пояснюють те, чому у довідці від 03.02.2023 № 26/01-16 зазначено прізвище позивача саме як « ОСОБА_4 » та дозволяють встановити, що відомості у такій довідці стосуються саме позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що інші періоди роботи позивача згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 були зараховані позивачу до її страхового стажу, що також підтверджено представником відповідача-2 у відзиві на позовну заяву.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

На думку суду, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки чи іншої документації, а тому зазначення у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 в першочергово прізвища позивача як « ОСОБА_4 », що в подальшому було виправлено відповідальною особою, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд наголошує, що всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

У свою чергу суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду добросовісно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, оскільки період роботи позивача з 02.01.1984 по 21.10.1986 у колгоспі ім. Тельмана підтверджено її трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 та додатково архівною довідкою від 03.02.2023 № 26/01-16, тому суд вважає, що відповідачем-2 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача вказаний період роботи.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями частини третьої 3 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів на підставі рішення органу, що призначає пенсію.

Оцінюючи ситуацію, в якій опинилася позивач, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не зараховуючи до страхового стажу періоди роботи у 1984-1985 роках згідно з архівною довідкою від 03.02.2023 № 26/01-16, проявив надмірний формалізм, діяв з порушенням принципів, визначених пунктами 3, 5, 8 частини третьої статті 2 КАС України, адже за сукупністю усіх доказів мав можливість для зарахування до страхового стажу періоду роботи у 1984-1985 роках (календарно чи за фактичною тривалістю з урахуванням положень статті 56 Закону №1788-XII) в колгоспі ім. Тельмана згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990, в якій чітко зазначено займану позивачем у вказаній період посаду, а також встановлений мінімум трудової участі в господарському господарстві та виконання позивачем річного мінімуму трудової участі в господарському господарстві на такій посаді.

Враховуючи те, що відповідачем-2 належним чином не були досліджені та взяті до уваги всі відомості (записи), які містяться у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 для підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за віком та, як наслідок, не надано їм належної оцінки, тому суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення від 29.05.2023 № 73 є необгунтованим, відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, виходячи з наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, підлягають задоволенню.

При вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та враховуючи те, що за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зобов`язаного характеру шляхом прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV з 22.05.2023 (як про це просить позивач), зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 02.01.1984 по 21.10.1986 у колгоспі ім. Тельмана згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05.04.1990 та довідки від 03.02.2023 №26/01-16, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог (в частині зарахування до трудового (страхового) стажу усього періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.04.1990, оскільки інші періоди робити зараховані позивачу до її страхового стажу, про що свідчить розрахунок форма РС-право).

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 № 73, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області судовий збір, сплачений в сумі 1073,60 грн квитанцією від 14.06.2023, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 травня 2023 року № 73 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 22 травня 2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02 січня 1984 року по 21 жовтня 1986 року у колгоспі ім. Тельмана згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 05 квітня 1990 року та довідки від 03 лютого 2023 року №26/01-16, виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів» Турійської селищної ради Волинської області

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Чекірди Гната, 10, ідентифікаційний код 21318350).

Суддя О. О. Андрусенко