Справа № 697/793/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/793/23 Головуючий у 1 інстанції: Скирда Б.К.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив:

- поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови БАБ № 787020, складеної 28.01.2023 року о 18:30 інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області старшим сержантом Павленко Ігорем В`ячеславовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- скасувати постанову БАБ № 787020, складену 28.01.2023 року о 18:30 інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області старшим сержантом Павленко Ігорем В`ячеславовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

08 вересня 2023 року через систему «Електронний суд» та 11 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

11 вересня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Бовшика Миколи Юрійовича надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без участі скаржника та його представника.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року витребувано у Головного управління Національної поліції в Черкаській області відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано обставини винесення інспектором СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом Павленком Ігорем Вячеславовичем постанови серії БАБ № 787020 від 28 січня 2023 року. Встановлено строк для подання витребуваних доказів до 22 вересня 2023 року. Продовжено строк розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - на 15 (п`ятнадцять) днів.

18 серпня 2023 року, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов диск з відеозаписом.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що про прийняте рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивачу було відомо 28.01.2023.

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення могла бути оскаржена у строк до 07.02.2023 включно, однак, позов вперше подано до Канівського міськрайонного суду Черкаської області лише 28.02.2023.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, при цьому, будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Приписами частини 5 статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України закріплено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Беручи до уваги викладене, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Матеріали справи свідчать, що позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №787020 від 28 січня 2023 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області старшим сержантом Павленко І.В. (а.с. 61).

Як вбачається з позовної заяви, а також, із апеляційної скарги, позивач зазначає, що 06.02.2023 року він дізнався, що в Канівському міськрайонному суді Черкаської області знаходиться справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з цим, 06.02.2023 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Бовшик М.Ю. договір про надання правової допомоги. З метою підготовки до захисту інтересів клієнта, 13.02.2023 року адвокат ознайомився з матеріалами зазначеної справи. Під час ознайомлення було виявлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В подальшому, лише 20.02.2023 адвокат зміг повідомити позивача про існування оскаржуваної постанови.

При цьому, апелянт наголошує, що він не підписував оскаржувану постанову, не отримував цієї постанови та не знав про її існування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в пункті 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» та пункті 9 «Копію постанови мною отримано» оскаржуваної постанови від 28.01.2023 серії БАБ №787020 містяться відповідні підписи щодо її отримання та роз`яснення прав.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області, на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року, вбачається, що 28 січня 2023 року о 18:51 год. ОСОБА_1 особисто ознайомився та власноручно підписав складену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 787020 від 28.01.2023 (4 хв. 28 сек. відеозапису).

Отже, наданим відповідачем відеозаписом спростовуються твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не підписував оскаржувану постанову, не отримував цієї постанови та не знав про її існування.

Посилання апелянта на те, що до позовної заяви додано копію паспорту позивача ОСОБА_1 , де візуально видно, що підпис відрізняється, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки, як було вищезазначено, з наданого відповідачем відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 власноручно підписав складену відносно нього постанову.

Доводи апелянта про те, що у поданому відповідачем відзиві не зазначено, що підпис належить ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими, адже Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області було подано до суду першої інстанції клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, в якому відповідач вказав про те, що ОСОБА_1 28.01.2023 о 18:51 год. власноручно підписав складену відносно нього постанову.

Слід зазначити, що позивачем не спростовано несправжність його підпису на оскаржуваній постанові, оскільки, відсутні докази звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив можливості позивача на подання клопотання про проведення почеркознавчої експертизи є безпідставним, оскільки, в матеріалах справи відсутнє таке клопотання позивача подане до суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що графа оскаржуваної постанови «серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу» є порожньою та те, що постанова складена за адресою: АДРЕСА_1 , хоча місцем вчинення правопорушення зазначено: м. Канів вул. Героїв Дніпра, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки, дані обставини не спростовують того факту, що ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови було відомо 28 січня 2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.