Справа № 420/12238/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12238/23
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Дата і місце ухвалення 28.07.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ від 31.03.2023 року за №04 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 15.05.1979р. по 06.05.1981р. та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1981р. по 26.06.1986р.;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 27.03.2023 року у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України вих.№565/23-вих від 22.03.2023р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ від 31.03.2023 року за №04 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 15.05.1979р. по 06.05.1981р. та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1981р. по 26.06.1986р.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області зарахувати до стажу до роботи на посаді судді додатково період проходження строкової військової служби з 15.05.1979р. по 06.05.1981р., який становить 1 рік 11 місяців 21 день та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1981р. по 26.06.1986р., який становить 2 роки 5 місяців та збільшити відсотковий розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 8%, а саме з 82% до 90%.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 27.03.2023 року у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України вих.№565/23-вих від 22.03.2023р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Апелянт посилався на те, що «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-УШ. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону №1402-УІП) відповідно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-УІП.

Апелянт вказав, що страховий стаж позивача на посаді судді складає повних 36 років 3 місяці 27 днів, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача відповідно до чинних норм законодавства складає 82% суддівської винагороди. Враховуючи вищевикладене, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%.

Крім того, як вказав апелянт, з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховується за нормами Закону №1402, у т. ч. порядок визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, - враховуючи положення ч. З ст. 142 Закону №1402, а отже підстави для задоволення позовних вимог про зарахування періодів проходження строкової військової служби з 15.05.1979р. по 06.05.1981р. та половини строку навчання у вищому половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1981р. по 26.06.1986р. до стажу на посадах судді та в частині проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% місячної суддівської винагороди судді з 27.03.2023року - відсутні.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 рішенням Вищої ради правосуддя № 214/0/15-23 від 16.03.2023 року звільнений з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси відповідно до п.4 частини 6 ст.126 Конституції України у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 27.03.2023 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з даними розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , за підписом голови Малиновського районного суду м. Одеси Володимира Гуревського, стаж позивача становить 40 років 08 місяців 15 днів, зокрема:

- служба в радянській армії з 15.05.1979 до 06.05.1981 01 р. 11 міс. 21 д.;

- навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981 до 01.07.1986 2 р. 05 міс. 00 д.;

- в.о. судді Іллічівського районного народного суду м. Одеси з 21.11.1986 до 21.06.1987 07 міс.;

- суддя Іллічівського районного народного суду м. Одеси, суддя Іллічівського районного суду м. Одеси, суддя Малиновського районного суду м. Одеси з 22.06.1987 до 16.03.2023 35 р. 08 міс. 24 д.

Вказані періоди також підтверджуються: військовим квитком ВЧ № НОМЕР_1 ; дипломом Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова від 28.06.1986 серії НОМЕР_2 ; трудовою книжкою від 01.07.1986 серії НОМЕР_3 .

З 27.03.2023 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку стажу, складеного відповідачем загальний стаж складає 45 р. 11 міс. 24 дн., в тому числі спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання суддями: судді 36 р. 3 міс. 27 д.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо неврахування до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби з 15.05.1979р. по 06.05.1981р. та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1981р. по 26.06.1986р., позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 27.03.2023 року згідно Закону №1402-VIII.

Так, згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року за №2862-ХІІ (далі Закон №2862-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, згідно статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття була чинна до 20 березня 2008 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Також, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XI "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

З аналізу наведеного вбачається наявність у позивача права на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1981р. по 26.06.1986р., тобто, тривалістю 2 роки 5 місяців, а також період у проходження строкової служби з 15.05.1979 року по 06.05.1981 року, тривалістю 1 рік 11 місяців 21 день.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі №227/766/17, від 17 травня 2021 року у справі №243/8281/17.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України вих.№565/23-вих від 22.03.2023р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, з урахуванням половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період у проходження строкової служби, складає 40 років 8 місяців 15 днів, визначення відповідачем грошового утримання у розмірі 82 % є протиправним. Так, виходячи з того, що стаж позивача на посаді судді становить 40 років 8 місяців 15 днів, розмір його довічного грошового утримання згідно ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII повинен складати 90 % суддівської винагороди (50% + 20% (20 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому призначене позивачу грошове утримання підлягає перерахунку.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Частиною 1статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук