Справа № 300/1273/21
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"28" вересня 2023 р. справа № 300/1273/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Борисевич Т.І.,

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , 30.03.2021 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 01.09.2013 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.09.2013, а також нарахувати та виплатити недоотримані нею суми пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 01.09.2013. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.09.2013, а також нарахувати та виплатити недоотримані нею суми пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та частину витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень (а.с.101-105).

Зазначене рішення набрало законної сили 09.09.2021, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2021 ВП № 67549412, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваночком В.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 300/1273/21, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 29.09.2021 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.09.2013, а також нарахувати та виплатити недоотримані нею суми пенсії (а.с.92-93).

ОСОБА_1 , 18.09.2023 звернувся до суду із заявою від 13.09.2023 про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником (а.с.98-100). Вказана заява мотивована необхідністю заміни стягувача - ОСОБА_2 її правонаступником - ОСОБА_1 у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Івано-Франківським окружним адміністративним судом заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Заявник у судовому засіданні заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений.

Частиною другою ст. 379 КАС України визначено, що суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи та заяву про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником, заслухавши пояснення заявника, судом встановлено таке.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст.1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При цьому, статтею 1227 Цивільного кодексу визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За змістом статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року у справі № 673/1097/16.

Позивач ОСОБА_2 , була матір`ю заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.07.1978, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.04.2022.

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2023, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2 відкрита спадкова справа №95/2022, що зареєстрована в реєстрі за №100.

В зазначеному Свідоцтві про право на спадщину за законом зокрема зазначено, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з невиплаченого боргу по рішенню Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 №300/1273/21 в розмірі 81724,29 грн, що підтверджується довідкою №0900-0501-8/26753 від 05.08.2022, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вартість спадкового майна - 81724,29 грн.

У відповідності до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно довідки, виданої виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 21.06.2022 №343/09-1.10 про те, що ОСОБА_2 , 1941 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані - син ОСОБА_1 - 1978 р.н.

Таким чином, неодержана за рішенням суду пенсія, що належала ОСОБА_2 і залишилися нею не одержаною у зв`язку із її смертю, повинна бути виплачена її правонаступнику - сину ОСОБА_1 .

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі Півень про України визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне допустити заміну сторони виконавчого провадження ВП № 67549412 - ОСОБА_2 її правонаступником - ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись статтями 241-243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 67549412 - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження (стягувача), відкритого на підставі виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду № 300/1273/21 від 29.09.2021, ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) її правонаступником - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Згідно частини 3 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.