Справа № 420/4573/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р. Категорія 10600000м. ОдесаСправа № 420/4573/23
Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди, мотивуючи його тим, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді офіцера командного пункту та має військове звання лейтенант. Позивач вказав, що Військова частина НОМЕР_2 безпосередньо підпорядковується та входить до складу військової частини НОМЕР_1 , де перебуває на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні. На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 19, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року № 29 він, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року; з 11 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 встановленого зразка № 3090 від 30.06.2022 року, в складі якої він виконував свої бойові завдання. Крім того, як вказав позивач, на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 19, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року № 29, рапорту командира маневреної групи військової частини НОМЕР_1 (вх.. 10868 від 30.07.2022 року) ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні входів з національної безпеки і оборони і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 встановленого зразка № 3527 від 31.07.2022 року, в складі якої він виконував свої бойові завдання. Підставами видання військовою частиною НОМЕР_3 довідок встановленого зразка № 3090 від 30.06.2022 року та № 3527 від 31.07.2022 року є виконання бойових завдань безпосередньо в зоні діяльності підконтрольній вказаній в/ч, а саме в смузі якої виконувалися вказані бойові завдання. Позивач вважає, що всупереч вимогам Постанови № 168 відповідач протиправно не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100 000, 00 грн за спірний період.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, виходячи з її розміру 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що на довідках № 3090 від 30.06.2022 та № 3527 від 31.07.2022 відсутні вхідні номери військової частини НОМЕР_1 та дата, що підтверджувала, що вказані довідки надходили до військової частини НОМЕР_1 . Крім того, як зазначив відповідач, вказані довідки не розглядала постійно діюча внутрішньо-перевірочна комісія військової частини НОМЕР_1 , яка створена на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 04.08.2022. Представник апелянта зазначає, що оглянувши ксерокси довідок № 3090 від 30.06.2022 та № 3527 від 31.07.2022 виявлені недоліки, котрі не дозволяють нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду. У якості підстави для видачі вказаної довідки № 3090: - невірно вказано бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 16 від 08.03.2022, а повинно було вказано бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 08.03.2022 року; відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я № 48 від 23.03.2022 року безпосередню участь військовослужбовця за періоди з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я, що вказаний військовослужбовець направляється до складу і сил військової частини НОМЕР_3 ; - відсутнє посилання на бойове розпорядження військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ), що вказаний військовослужбовець входить у склад сил військової частини НОМЕР_3 ; відсутній рапорт командира маневреної групи № 5/82 військової частини НОМЕР_2 з реєстраційним номером та датою, де б було зазначено період безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; немає посилання на журнал бойових дій з номерами та датами. Представник апелянта зазначає, що в довідці № 3527 від 31.07.2022 року військовою частиною НОМЕР_3 не зазначено наступне: відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я № 48 від 23.03.2022 року безпосередню участь військовослужбовця за періоди з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; - відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я, що вказаний військовослужбовець направляється до складу і сил військової частини НОМЕР_3 ; - відсутнє посилання на бойове розпорядження військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ), що вказаний військовослужбовець входить у склад сил військової частини НОМЕР_3 ; - в рапорті командира маневреної групи № 5/82 зазначено військову частину НОМЕР_1 замість НОМЕР_2 ; - в рапорті командира маневреної групи № 5/82 не зазначено періоду безпосередню участь військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; немає посилання на журнал бойових дій з номерами та датами. У свою чергу, представник апелянта вважає, що довідки, видані на ім`я позивача військовою частиною НОМЕР_3 не відповідають вимогам п. 3, 4 Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністра оборони України Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ та Додатку № 1 цього Окремого Доручення. Як вказує представник апелянта, жодного наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивачу не було видано, адже не було підстав для видачі відповідного наказу, а для видачу наказу необхідно виконати умови визначені Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29. Апелянт відзначив, що повноваження щодо нарахування та виплати додаткової винагороди покладається на відповідача на підставі наказу по військовій частині, а тому вважає, що суд не має повноважень зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду без наказу по військовій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді офіцера командного пункту та має військове звання лейтенант (Військова частина НОМЕР_2 безпосередньо підпорядковується та входить до складу військової частини НОМЕР_1 , де перебуває на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні).

Військовою частиною НОМЕР_3 видано лейтенанту ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , довідку № 3090 від 30 червня 2022 року про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року.

Підстава видачі вказаної довідки зазначено: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 29, бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року№ 19 (а.с.9).

Військовою частиною НОМЕР_3 видано лейтенанту ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , довідку № 3527 від 31 липня 2022 року про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 01 червня по 30 червня 2022 року; з 01 липня по 31 липня 2022 року.

Підстава видачі вказаної довідки зазначено: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 24.03.2022 року, наказ № 29 військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року; - рапорт командира маневреної групи військової частини НОМЕР_1 (вх.№ 10868 від 30.07.2022)(а.с.10).

11.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про здійснення нарахування та виплати лейтенанту ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану на період дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за період безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів по теперішній час, посилаючись у вказаній заяві на довідки військової частини НОМЕР_3 за спірний період (а.с.13-14).

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 № 3438/1/1056 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зверненні наявні ознаки, що стосуються службової діяльності військовослужбовців та, що у заявника наявне право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності (а.с.11-12).

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, на підтвердження наявного у нього права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 надав до відповідача відповідні довідки та не несе відповідальність та правильність за її заповнення відповідною військовою частиною, суд вважає про обґрунтованість позовних вимог позивача.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Відповідно статті 3 Статуту військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п. 3, 4 розділу І Порядку № 260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Згідно абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Відповідно до пунктів 1, 2, 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З аналізу вказаних норм вбачається, що особам які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах на підставі наказу командира Військової частини за місцем штатної служби військовослужбовця.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Військовою частиною НОМЕР_3 видано лейтенанту ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , довідку № 3090 від 30 червня 2022 року про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року.

Підстава видачі вказаної довідки зазначено: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 29, бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року № 19(а.с.9).

Військовою частиною НОМЕР_3 видано лейтенанту ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , довідку № 3527 від 31 липня 2022 року про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 01 червня по 30 червня 2022 року; з 01 липня по 31 липня 2022 року.

Підстава видачі вказаної довідки зазначено: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 24.03.2022 року, наказ № 29 військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року; рапорт командира маневреної групи військової частини НОМЕР_1 (вх.№ 10868 від 30.07.2022) (а.с.10).

Враховуючи викладене та те, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та те, що довідками Військової частини НОМЕР_5 № 3090 від 30 червня 2022 року та № 3527 від 31 липня 2022 року підтверджується те, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, суд прийшов до висновку, що відповідач, не виплачуючи вказану додаткову винагороду у Порядку № 168 діяв протиправно.

Щодо посилання відповідача на те, що вказані довідки містить певні недоліки та має пройти перевірку у створеній у Військовій частині НОМЕР_1 постійно діючій внутрішньо перевірочній комісії, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, згідно з пунктами 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява № 29979/04, у якому проаналізовано поняття належне урядування.

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного урядування може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Зважаючи на те, що позивач, на підтвердження наявного у нього права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 надав до відповідача відповідні довідки та не несе відповідальність та правильність за її заповнення відповідною військовою частиною, суд вважає про обґрунтованість позовних вимог позивача та, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по справі № 420/4573/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький