Справа № 440/14068/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Справа № 440/14068/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/14068/21

за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба

до ОСОБА_1

про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба суму у розмірі 18 442,22 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у розмірі 5 536,73 грн (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень сімдесят три копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що курсанти вищих військових навчальних закладів перебувають на повному державному забезпеченні (утриманні), на відміну від студентів. У зв`язку з цим законодавець визначив дану норму відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту й в частині 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вона ж була зазначена у контракті про проходження служби, .який власноруч було підписано Відповідачем. Дана норма була розроблена, щоб мати певні гарантії щодо підготовки військових фахівців. Відшкодування витрат пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі було попередньо передбачено умовами контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України в разі дострокового розірвання, укладеного між Міністерством оборони України (в особі начальника Університету) і Відповідачем. Тобто, Відповідач, підписавши контракт, взяв на себе дані зобов`язання щодо відшкодування витрат (коштів) Державі в разі дострокового розірвання контракту та був заздалегідь проінформований щодо цього питання.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначає, що апеляційна скарга підписана особою чиї представницькі повноваження не підтверджені належним чином, а тому вважає, що апеляційна скарга не підлягає розгляду. Також, зазначає. що Порядок реєстрації суб`єктів господарювання у статусі юридичних осіб регулюється Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Отже статтею 25 цього Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації (ч. 1 п. 1 ст.25 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців за громадських формувань'). Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій док/ ментів в електронній формі до ЄДР. Таким чином, правосуб`єктість ХНУПС не підтверджена допустимими доказами. В апеляції і у позові позивач посилається на контракт. Але контракт як доказ в сенсі його допустимості не підлягає розгляду судом так як не відповідає за формою його складання та заповнення діючому законодавству. Підставою для позовних вимог ХНУПС називає розірвання контракту. Але чинність контракту, на думку відповідача, так і не настала - відповідна графа 8 контракту залишилася не заповненою. В п.25 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення) передбачено наступне: Про дату набрання чинності контрактом, а також про продовження строку контракту у першому і другому його примірниках робиться відповідний запис, який засвідчується підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою. В примірниках контракту моєму і ХНУПС ця графа залишилася не заповненою. Це свідчить про те, що чинність контракту не підтверджена відповідним записом у самому контракті. Наполягаючи на викладеному, вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 підлягає скасуванню, але не з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивачем фактично оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в цій частині вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 29.08.2021 між Міністерством оборони України в особі начальника ТВО начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба Полковника Бережного А.О. та солдатом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. З-поміж іншого, положення контракту містять таке: курсант солдат ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил, зокрема, протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

15.09.2021 відповідачем подано рапорт начальнику курсу про відрахування курсанта 511 навчальної групи факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони солдата ОСОБА_1 із числа курсантів Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба через небажання продовжувати навчання згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 30.09.2021 №224 солдата ОСОБА_1 , курсанта 511 навчальної групи 1-го курсу (набору 2021 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року №490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку зі систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем з 01.10.2021. Утримано суму у розмірі 18 442 грн 22 коп. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964. Суму у розмірі 18 442 грн 22 коп. вирішено внести до книги обліку нестач університету.

Вказаний наказ є чинним, доказів його скасування до суду не надано.

Позивачем складено загальний розрахунок №874 від 07.10.2021 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , згідно якого фактичні витрати, пов`язані з утриманням, складають: по грошовому забезпеченню - 12 742,89 грн, по продовольчому забезпеченню - 2 764,20 грн, по речовому забезпеченню - 2 115,20 грн, по медичному забезпеченню - 359,44 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 460,49 грн. Всього 18 442,22 грн.

ОСОБА_1 01.10.2021 ознайомлений зі зазначеним розрахунком №874, про що наявний відповідний запис у розрахунку №874.

07.10.2021 розрахунок №874 зареєстровано у фінансово-економічній службі університету.

Відповідачем ОСОБА_1 не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, в сумі 18 442,22 грн, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обізнаності відповідача про обов`язок відшкодувати витрати на його утримання в Університеті та відсутність добровільної сплати ним коштів у визначеному розмірі на користь позивача.

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до положень частини 6 статті 2 цього Закону (на час виникнення спірних відносин), до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина 1).

Відповідно до ч. 10 ст. 25 вказаного закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі за текстом Порядок № 964).

Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів е, є, ж, и, і частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3).

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами пункту 4 Порядку № 964, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 Порядку № 964 був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Як встановлено судовим розглядом, утримання відповідача в ХНУПС здійснювалось, шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення, а також оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Згідно загального розрахунку №874 від 07.10.2021 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , фактичні витрати, пов`язані з утриманням, складають: по грошовому забезпеченню - 12 742,89 грн, по продовольчому забезпеченню - 2 764,20 грн, по речовому забезпеченню - 2 115,20 грн, по медичному забезпеченню - 359,44 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 460,49 грн. Всього 18 442,22 грн.

ОСОБА_1 01.10.2021 ознайомлений зі зазначеним розрахунком №874, про що наявний відповідний запис у розрахунку №874.

07.10.2021 розрахунок №874 зареєстровано у фінансово-економічній службі університету.

Відповідно пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до пункту 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Згідно з пунктом 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на курсантів вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2021 відповідачем подано рапорт начальнику курсу про відрахування курсанта 511 навчальної групи факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони солдата ОСОБА_1 із числа курсантів Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба через небажання продовжувати навчання згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 30.09.2021 №224 солдата ОСОБА_1 , курсанта 511 навчальної групи 1-го курсу (набору 2021 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року №490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку зі систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем з 01.10.2021. Утримано суму у розмірі 18 442 грн 22 коп. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964. Суму у розмірі 18 442 грн 22 коп. вирішено внести до книги обліку нестач університету.

Вказаний наказ є чинним, доказів його скасування до суду не надано.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Подані позивачем довідки-розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в університеті, відповідають Порядку № 964 та Порядку розрахунку витрат.

Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Також, відповідачем не надано доказів того, що наказ ХНУПС (по стройовій частині) від 30.09.2021 №224 відкликаний позивачем або скасований в судовому порядку.

Стосовно розмірі нарахованих позивачем сум по витратах, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 29.08.2021 зараховано до списків змінного складу університету та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за курсантською нормою зі сніданку 31.08.2021 і визнано таким, що з 29.08.2021 приступив до виконання службових обов`язків за посадою курсант факультет радіотехнічних військ протиповітряної оборони з посадовим окладом 2730 грн на місяць, що вбачається з витягу із наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба від 30.08.2021 №198.

Цим же наказом встановлено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та щомісячну премію у розмірі 130% посадового окладу з 29.08.2021.

Отже, з 29.08.2021 ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення за курсантською нормою зі сніданку 31.08.2021.

У подальшому, наказом від 30.09.2021 №224 солдата ОСОБА_1 , курсанта 511 навчальної групи 1-го курсу (набору 2021 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 01.10.2021.

Отже, з 01.10.2021 ОСОБА_1 виключено зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення.

Так, у період з 29.08.2021 по 01.10.2021 ОСОБА_1 перебував на всіх видах забезпечення, а на продовольче забезпечення за курсантською нормою зі сніданку 31.08.2021 по 01.10.2021.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням по продовольчому забезпеченню курсанта ОСОБА_1 під час навчання у ХНУПС у період з 29.08.2021 по 01.10.2021, невірно зазначено кількість днів, протягом яких відповідач перебував на продовольчому забезпеченні, а саме з 31.08.2021 (як зазначено в наказі від 30.08.2021 №198) по 01.10.2021 - 32 дні.

А тому, фактичні витрати курсанта ОСОБА_1 по продовольчому забезпеченню складають 2601,60 грн (81,30 грн х 32 дні).

Водночас, відшкодування витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв підлягають відшкодуванню відповідачем за 34 дні перебування на забезпеченні, оскільки наказами від 30.08.2021 №198 та від 30.09.2021 №224 підтверджено перебування ОСОБА_1 на забезпеченні Університету.

Згідно з пунктом 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Підпунктами 2.1.6.1, 2.1.6.2 Порядку розрахунку витрат визначено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.

Згідно розрахунку коштів на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням відповідача під час навчання, підлягає відшкодуванню загальна сума 460,49 грн за період з 29.08.2021 по 01.10.2021.

Грошове забезпечення військовослужбовця, за своїм змістом, є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм права, суд дійшов висновку про необхідність застосування у спірних правовідносинах норм статей 41, 43 Конституції України, із врахуванням статей 22, 24 Конституції України, статті 25 Закону № 2232-XII, статті 16 Закону № 1934-XII, статей 2, 9 Закону № 2011-XII, як правових норм вищої юридичної сили в порівнянні із Порядком № 964 та Наказом №419.

Виходячи із принципу верховенства права при застосуванні наведених норм права, суд зазначає про віднесення грошового забезпечення до гарантованого державою соціального забезпечення військовослужбовця та оплатності будь-якої роботи (служби); відсутність у законі норм про повернення (відшкодування) сум виплаченого грошового забезпечення у розглянутому випадку; невстановлення законом умови, відповідно до якої грошове забезпечення курсанта входить до витрат, пов`язаних із утриманням останнього у навчальному закладі.

Оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, суд дійшов висновку про те, що грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як свідчать встановлені обставини справи, грошове забезпечення у розмірі 12 742,89 грн було виплачено ОСОБА_1 за відсутності недобросовісності з боку останнього або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в нього будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми.

Відповідну правову позицію підтримав і Верховний Суд, виклавши її в постанові від 11.02.2019 у справі №617/640/16-ц, що враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Згідно із пунктом 13 Порядку №260 грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає.

Отже, стягнення з відповідача відшкодування сум грошового забезпечення, виплаченого за час військової служби, суд вважає порушенням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, втручанням не на підставі закону у конвенційне право на мирне володіння майном, яке не ґрунтується на законі.

За таких обставин суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 12 742,89 грн.

Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань. Вартість отриманих послуг лазне-прального забезпечення цією категорією осіб за визначений період навчання не відшкодовується.

Згідно розрахунку коштів на відшкодування, пов`язаних з утриманням по речовому забезпеченню відповідача, підлягає відшкодуванню загальна сума 2 115,20 грн за речове майно, яке було отримано ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині і не вислужило встановлені строки носіння. Будь яких витрат з утриманням по речовому забезпеченню відповідача за період 29.08.2021-01.10.2021 позивачем до вказаного розрахунку не включено.

Зі складеного позивачем розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з медичним забезпеченням курсанта ОСОБА_1 , суд вбачає, що підлягає відшкодуванню загальна сума 359,44 грн за витрати на ВЛК. Будь яких витрат, пов`язаних з медичним забезпеченням відповідача за 29.08.2021-01.10.2021, позивачем до вказаного розрахунку не включено.

Довідкою військово-лікарської комісії ХНУПС від 11.07.2021 підтверджено проведення медичного огляду відповідача ВЛК ХНУПС.

У спірних правовідносинах позивач був зарахований курсантом до штату Університету - ХНУПС на підставі укладеного контакту від 29.08.2021. Контракт припинив чинність 01.10.2021 у зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання.

Чинність контракту також підтверджено судовим рішенням у справі №520/19254/21, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції зазначені вище суми коштів не відшкодував.

Враховуючи вищезазначені правові положення та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог Університету, оскільки будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час кошти на продовольче забезпечення у розмірі 2 601,60 грн (за 32 дні перебування на продовольчому забезпеченні), на речове забезпечення 2 115,20 грн, на медичне забезпечення 359,44 грн, оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії 460,49 грн, а разом - на суму 5 536,73 грн не відшкодував, а тому позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача про неналежноого позивача у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Університету, виключно на утримання курсантів.

29.08.2021 між Міністерством оборони України в особі начальника ТВО начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба Полковника Бережного А.О. та солдатом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. З-поміж іншого, положення контракту містять таке: курсант солдат ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил, зокрема, протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Отже, саме між Університетом та ОСОБА_1 виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що у Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наявне право звернення з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.

Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 560/1341/19 від 19.11.2020 та № 420/4661/19 від 24.02.2021.

Твердження позивача про відсутність у ЄДР відомостей про вид установчого документу ХНУПС не спростовуть наявність у останнього статусу юридичної особи, набутого у законний спосіб та чинного.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є начальником, 17.04.2022 керівником.

Апеляційна скарга на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 підписана начальником Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба Бережним Андрієм Олександровичем.

Отже, твердження відповідача стосовно того, що апеляційна скарга не підлягає розгляду оскільки підписана особою чиї представницькі повноваження, на думку позивача, не підтверджені належним чином, спростовуються вказаною вище інформаціїєю з ЄДР.

Посилання апелянта на висновки судів першої інстанції за аналогічних правовідносин сторін не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 по справі №440/14068/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк