Справа № 200/4020/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року Справа№200/4020/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 27.06.2023 року № 38 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його страхового стажу період його роботи з 01.10.2021 року по 21.07.2021 року на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьвугілля» у якості гірничого очисного забою 5 розряду підземного з повним робочим днем на підземній роботі, до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 року період його роботи з 06.06.1994 року по 28.03.1995 року на шахті ім. Артема в/о «Дзержинськвугілля» у якості учня підземного гірничого очисного забою, гірничого очисного забою 5 розряду із повним робочим днем на підземній роботі, період його роботи з 26.04.1995 року по 15.04.1996 року на ВП «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості гірничого очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем на підземній роботі та період його роботи з 01.07.2013 року по 31.07.2022 року на ВП «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості гірничого підземного з повним робочим днем на підземній роботі, гірничим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 27.06.2023 року № 38, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Отже, позивач не згоден із даним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

31 липня 2023 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області інформацію щодо зарахованого та не зарахованого страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 при розгляді його заяви про призначення пенсії від 07.06.2023 року, із зазначенням причин щодо не зарахування стажу позивача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просить суд відмовити йому у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим що у позивача не має необхідного пільгового стажу (10 років) для призначення йому пенсії.

Представник відповідача вказує, що страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 04.02.1998 року по 06.07.1998 року на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 року росія припинила участь в Угоді. Період роботи позивача з 01.10.2021 року по 30.07.2022 року у ВП «шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля» не зарахований до страхового та пільгового стажу позивача у зв`язку із тим, що за даними персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату внесків.

Щодо вимоги позивача зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи з 06.06.1994 року по 28.03.1995 року та з 26.04.1995 року по 15.04.1996 року, представник відповідача зазначив, наступне.

До пільгового стажу позивача зараховані періоди його роботи: з 08.06.1994 року по 06.02.1995 року на шахті ім Артема в/о «Дзержинськвугілля» та з 26.04.1995 року по 15.04.1996 року у ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля».

Згідно інформації наявній в архівній довідці від 26.05.2023 року № 16/682 про спуски в шахту, позивачу надавалась відпустка без збереження заробітної плати в лютому 1995 року 22 дні та в березні 1995 року 28 днів, на підставі цього до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 07.02.1995 року по 28.03.1995 року, тобто періоди коли позивач фактично не працював у шкідливих умовах.

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (10 років) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято, на думку представник відповідача, законне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України № 1058.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

07 червня 2023 року позивач звернувся через веб-портал Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке своїм рішенням № 38 від 15.06.2023 року відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки він не набув необхідного пільгового стажу. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не зарахувало до стажу позивача періоди роботи з 04.02.1998 року по 06.07.1998 року на території російської федерації, оскільки росія призупинила участь в Угоді по гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. також позивачу не було зараховано період його роботи з 08.06.1994 року по 28.03.1995 року на шахті ім. Артема п/о «Дзержинськвугілля» згідно архівної довідки від 25.05.2023 року № 16/677, що підтверджує спеціальний трудовий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, оскільки підприємство ліквідовано.

19 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та додав до пакету раніше наданих документів пільгову довідку № 16/877 від 14.06.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу на шахті Артема, видану ДП «Торецьквугілля».

За принципом екстериторіальності дану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, яке своїм рішенням № 38 від 27.06.2023 року відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгоивх умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 не набув необхідного пільгового стажу.

Позивачу не було зараховано до його стажу період роботи з 04.02.1998 року по 06.07.1998 року на території російської федерації, період роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.10.2021 року по 31.07.2022 року, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 38 від 27.06.2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгоивх умовах.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , він з 06.08.2014 року працював гірником очисного забою 5 розряду підземним, з повним робочим днем на підземній роботі у ВП «Шахта Центральна ДП «Торецьквугілля» (запис № 37).

Відповідно до довідки підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.06.2023 року № 6/128, ОСОБА_1 з 06.08.2014 року по 30.06.2022 року працював гірником очисного забою підземного (чистка вагонів). Вказана професія передбачена Списком № 1.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Згідно із відомостями, що містяться у довідці ОК-5, з жовтня 2021 року по липень 2022 року включно, підприємство на якому працював позивач, не сплачувало за нього страхові внески до Пенсійного фонду.

Суд не погоджується із позицією відповідача відносно того, що періоди роботи позивача з 01.10.2021 року по 30.07.2022 року не зараховані до його страхового та пільгового стажу, у зв`язку із несплатою підприємством страхових внесків за вказаний період, виходячи з наступного.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля», яке здійснювало нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до його пільгового стажу періодів його роботи з 06.06.1994 року по 28.03.1995 року, з 26.04.1995 року по 15.04.1996 року та з 01.07.2013 року по 31.07.2022 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу зараховано період його роботи з 08.06.1994 року по 06.02.1995 року та 26.04.1995 року по 15.04.1996 року у ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьвугілля».

В той же час, як вбачається з інформації в архівній довідці № 16/682 від 26.05.2023 року про спуски в шахту, ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати в лютого 1995 року 22 дні та в березні 1995 року 28 днів.

Згідно зі статтею 84 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі статті 4 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 295/8979/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю, а відтак суд вважає протиправним не врахування відповідачем періодів з 06.06.1994 року по 07.06.1994 року та з 07.02.1995 року по 07.03.1995 року (1 місяць відпустки без збереження заробітної плати у календарному році) до пільгового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії перебування у відпустці без збереження заробітної плати, викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.07.2017 у справі №242/4257/15-а.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо періоду роботи позивача з 01.07.2013 року по 31.07.2022 року на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», суд зазначає, що у спірному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не вказано, що даний період не зараховано до пільгового стажу, окрім періоду з 01.10.2021 року до 31.07.2022 року, який не було зараховано у зв`язку із несплатою роботодавцем єдиного внеску до Пенсійного фонду, а отже, відсутні спір щодо незарахування періоду роботи позивача з 01.07.2013 року по 30.09.2021 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно було не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача період його роботи з 01.10.2021 року по 31.07.2022 року, а також пільгового стажу за період його роботи з 06.06.1994 року по 07.03.1995 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначення пенсії, є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (платіжна інструкція № 0.0..1 від 20.07.2023 року).

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати із врахуванням співмірності заявлених та задоволених позовних вимог, у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначення пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) від 27.06.2023 року № 38 про відмову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.06.2023 року зарахувавши до його страхового та пільгового стажу за Списком № 1: період роботи з 01.10.2021 року по 31.07.2022 року та до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 06.06.1994 року по 07.03.1995 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко