Справа № 440/7064/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Справа № 440/7064/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 26.04.23 по справі № 440/7064/20

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради в особі Полтавської міжрайонної МСЕК №1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради в особі Полтавської міжрайонної МСЕК № 1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення МСЕК № 1 у вигляді акта № 16/3 огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.12.2019;

- визнати незаконною дію відповідача про внесення до лікарняного листка позивача запису у вигляді висновку МСЕК: "від 18.12.2019, загальне захворювання, друга група з 12.12.2019", що спричинило подальше закриття лікарняного листка та припинення надання позивачу медичної допомоги;

- зобов`язати відповідача провести в належному порядку, передбаченому статтею 69 Закону України "Основ законодавства України про охорону здоров`я", медичну експертизу з тимчасової втрати працездатності позивача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради в особі Полтавської міжрайонної МСЕК № 1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради в особі Полтавської міжрайонної МСЕК № 1 щодо неповного оформлення акта № 16/3 огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.12.2019 стосовно встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати незаконним і скасувати рішення Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи в особі Полтавської міжрайонної МСЕК № 1 від 18.12.2019, оформлене актом огляду ОСОБА_1 № 16/3, а також визнати незаконною дію відповідача - внесення головою комісії із власним підписом до лікарняного листка серії АДЦ № 139994, виданого ОСОБА_2 , у якості висновку МСЕК фрази "18 грудня 2019 року, друга загальне захв. група з 12 грудня 2019 р.", що потягло закриття лікарняного листка ОСОБА_1 і припинення надання йому лікування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що його було направлено на МСЕК для вирішення питання про продовження лікування, натомість МСЕК протиправно вирішила інше питання - про підтвердження 2-ої групи інвалідності. Зазначає, що з 2015 року є інвалідом 2-ої групи із загального захворювання (подагра), тому у 2019 році було неможливо встановити йому ще й 2-гу групу інвалідності із загального захворювання (інсульт). Вказує, що згідно приписів законодавства встановлення інвалідності можливе лише особі, яка звертається за встановленням інвалідності. Натомість позивач з такою заявою не звертався та про встановлення йому інвалідності не просив, а просив виключно про продовження йому лікування, відтак МСЕК могло або продовжити лікування хворого або визнати його таким, що повністю одужав. Тому вважає, що відповідач не мав можливості для проведення переогляду і для підтвердження позивачу групи інвалідності. Стверджує, що часткове задоволення позову не призведе до реального поновлення його прав.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Вказує, що діяв у чіткій відповідності до вимог законодавства. Також зазначає, що поняття «встановлення інвалідності» і «визнання інвалідом» не є тотожними, і остання охоплює в тому числі і «підтвердження інвалідності».

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАСУ суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 18.06.2015 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання (подагра), що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) серії АВ № 0477799 від 24.06.2015.

З 10.06.2016 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок загального захворювання (подагра), що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК АВ № 0551839 від 07.07.2016.

Починаючи з 03.03.2019 позивач перебував на лікарняному, що визнається сторонами.

Згідно з направленням на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), виданим КП "2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" від 12.12.2019, ОСОБА_1 направлено для огляду МСЕК з метою вирішення питання щодо продовження листка непрацездатності (за наполяганням хворого направляється на МСЕК для вирішення питання продовження лікування).

Відповідно до акта огляду МСЕК № 1 від 18.12.2019 № 16/3 позивачу підтверджено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням ОРА безтерміново. Тривалість тимчасової непрацездатності згідно з лікарняним листом з 03.03.2019 по 27.06.2019 та з 15.07.2019 по 18.12.2019, становить 268 днів.

Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради" № 168 від 22.01.2020 Обласною транспортно-радіологічною медико-соціальною експертною комісією КП "ПОЦМСЕ" у зв`язку зі скаргою позивача на рішення Полтавської міжрайонної МСЕК № 1 проведено повторний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого медико-соціальною експертною комісією вирішено безтерміново підтвердити ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням ОРА.

Не погодившись з рішення Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської області від 22.01.2020 про огляд хворого ОСОБА_1 в повторному порядку за його скаргою на рішення районної МСЕК, позивач звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування в рамках судової справи № 440/3567/20.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі № 440/3567/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради" про визнання протиправним та скасування рішення Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи Полтавської області від 22.01.2020 про огляд хворого ОСОБА_1 у повторному порядку за його скаргою на рішення районної МСЕК.

Вважаючи рішення МСЕК № 1 у вигляді акта № 16/3 незаконним, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Частково відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав визнання незаконним та скасування рішення МСЕК № 1 у вигляді акта № 16/3 від 18.12.2019, а також для визнання незаконною дію відповідача про внесення до лікарняного листка позивача запису у вигляді висновку МСЕК: "від 18.12.2019, загальне захворювання, друга група з 12.12.2019". Також суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави зобов`язання відповідача провести медичну експертизу з тимчасової втрати працездатності позивача, оскільки повторний огляд позивача вже було здійснено за його скаргою і відповідне рішення МСЕК не скасовано, не визнано недійсним тощо.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Основ законодавства України про охорону здоров`я (тут і надалі в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі по тексту також Закон № 2801-XII) законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я під час проведення медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності встановлюється факт необхідності надання листка непрацездатності чи іншого документа, що засвідчує тимчасову втрату працездатності у зв`язку з хворобою, травмою, вагітністю та пологами, доглядом за хворим членом сім`ї, хворою дитиною, карантином, встановленим санітарно-епідеміологічною службою, протезуванням, санаторно-курортним лікуванням, визначаються необхідність і строки тимчасового переведення працівника у зв`язку з хворобою на іншу роботу, приймається рішення про направлення на медико-соціальну експертну комісію для визначення наявності та ступеня стійкого розладу функцій організму, причини, часу настання і групи інвалідності.

Експертиза стійкого розладу функцій організму здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначають реабілітаційні заходи відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні".

Згідно п. 4.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001, направлення хворого для огляду до МСЕК здійснюють ЛКК лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або лікування при наявності стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п`яти місяців у зв`язку з одним і тим самим захворюванням або його ускладненнями за останні дванадцять місяців, а при захворюванні на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях (п. 2.1 Інструкції № 455).

У разі визнання хворого інвалідом листок непрацездатності закривається днем надходження документів хворого на МСЕК, дата встановлення інвалідності обов`язково вказується у листку непрацездатності (п. 4.3 Інструкції № 455).

Особам, не визнаним інвалідами:

- у разі визнання їх працездатними термін тимчасової непрацездатності закінчується датою огляду в МСЕК;

- у разі визнання їх непрацездатними листок непрацездатності продовжується ЛКК лікувально-профілактичного закладу до відновлення працездатності або повторного направлення до МСЕК (п. 4.4 Інструкції № 455).

При відмові хворого від направлення до МСЕК або несвоєчасному прибутті його на експертизу без поважної причини, факт відмови або нез`явлення засвідчується відповідною позначкою про це в листку непрацездатності та в медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого (п. 4.5 Інструкції № 455).

Згідно п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Відповідно до вказаної інстанції:

3.9. У графі "Направлений до МСЕК" здійснюється запис дати направлення документів на МСЕК, що підтверджується підписом голови лікарсько-консультативної комісії.

3.10. У графі "Оглянутий у МСЕК" зазначають дату огляду хворого.

3.11. У графі "Висновок МСЕК" робиться відповідний запис, що засвідчується підписом голови МСЕК та печаткою МСЕК:

"визнаний інвалідом певної групи та категорії";

"інвалідом не визнаний, потребує долікування";

"інвалідом не визнаний, працездатний".

У разі визнання хворого інвалідом дата встановлення інвалідності повинна збігатися з днем надходження (реєстрації) документів у МСЕК.

Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

Згідно п. 3 Положення № 1317 «Про медико-соціальну експертизу» медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до абз. 1 п. 4 Положення № 1317 «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності (другий абзац цього пункту).

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 17 Положення № 1317).

Згідно п. 7 Положення № 1317 «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

За правилами абзацу 3 цього пункту якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду.

Особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді (п. 26 Положення № 1317).

Причиною інвалідності є, зокрема, загальне захворювання.

Згідно з п. 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Згідно п. 27 Положення № 1317 Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

Особи з інвалідністю II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

Колегією суддів установлено та не заперечується сторонами, що вперше (у 2015 році) відповідача було визнано особою з інвалідністю, група інвалідності ІІ, причина інвалідності загальне захворювання (подагра).

У 2019 році у зв`язку з тривалим лікуванням від інсульту на виконання приписів ст. 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я, п. 4.1 Наказу № 455 та п. 4 Положення № 1317 позивача було направлення на медико-соціальну експертну комісію.

Доказів відмови від направлення на МСЕК матеріали справи не містять. Позивачем таких доказів надано не було. Навпаки, як визнає і сам позивач, рішення про направлення його на МСЕК було прийнято, зокрема, за наполяганням хворого щодо направлення на МСЕК для вирішення питання продовження лікування.

За результатами огляду МСЕК № 1 рішенням від 18.12.2019 № 16/3 позивачу було підтверджено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням ОРА безтерміново.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не враховано, що за результатами огляду МСЕК йому мав бути продовжений лікарняний листок та надано відповідне медичне лікування, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як правильно зауважено судом першої інстанції, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань.

З урахуванням правових позицій Верховного Суду завданням суду при вирішенні спірних правовідносин є перевірка дотримання МСЕК встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність дій зазначеної комісії положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у цій справі.

Так, у постанові від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Суди позбавлені можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.11.2020 № 200/14695/19-а, від 04.03.2019 у справі № 805/773/17-а, від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, від 30.07.2020 у справі № 826/10085/16, від 27.09.2019 у справі № 215/3246/17, від 26.09.2018 у справі № 817/820/16.

При цьому, колегія суддів зауважує, що рішення МСЕК № 1 у вигляді акта № 16/3 огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.12.2019 неодноразово переглядалось. Зокрема, Обласною транспортно-радіологічною медико-соціальною експертною комісією КП "ПОЦМСЕ", якою було вирішено безтерміново встановити ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням ОРА (акт№ 168 від 22.01.2020 року), та Центральною медико-соціальною експертною комісією Міністерства охорони здоров`я України, якими було встановлено відсутність підстав для зміни рішень медико-соціальних експертних комісій КП "ПОЦМСЕ" щодо встановлення позивачу ІІ групи інвалідності загального захворювання без терміну переогляду.

За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості оцінювати підставність прийняття рішення МСЕК № 1 від 18.12.2019 року, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи питання про встановлення (підтвердження) групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, а тому його дії та прийняті за наслідками рішення відповідають положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів окремо зауважує, що згідно п. 7 Положення № 1317 «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» за результатом огляду тимчасово непрацездатної особи Комісія приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності. При цьому, за абзацом 3 цього пункту, якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду.

У відповідності до п. 4.3 Інструкції № 455 у разі визнання хворого інвалідом листок непрацездатності закривається днем надходження документів хворого на МСЕК, дата встановлення інвалідності обов`язково вказується у листку непрацездатності.

Особам, не визнаним інвалідами:

- у разі визнання їх працездатними термін тимчасової непрацездатності закінчується датою огляду в МСЕК;

- у разі визнання їх непрацездатними листок непрацездатності продовжується ЛКК лікувально-профілактичного закладу до відновлення працездатності або повторного направлення до МСЕК (п. 4.4 Інструкції № 455).

Отже, підпунктами 4.3 та 4.4. пункт 4 Інструкції № 455, в свою чергу, врегульовано порядок оформлення документації тимчасово непрацездатної особи (зокрема, листка непрацездатності) у разі визнання хворого за результатами МСЕК: 1) інвалідом; 2) працездатними; або 3) непрацездатними.

Так, з проаналізованих вище приписів законодавства, в тому числі Положення № 1317 та Інструкції № 455 у відповідних редакціях, станом на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що за результатом огляду хворого комісія може визнати таку особу інвалідом (прийняти рішення про наявність інвалідності). Таке рішення є одним із передбачених нормативними актами рішень, яке вправі прийняти відповідач в межах своїх дискреційних повноважень.

Жодних особливостей чи окремого порядку проведення медико-соціальної експертизи особи, що на момент її направлення на МСЕК вже має інвалідність, але направляється на МСЕК у зв`язку з іншим захворюванням, вищезгаданими чи іншими приписами чинного законодавства не передбачено. Експертиза таких осіб провадиться в загальному порядку. Тому доводи апелянта, що відповідач мав прийняти лише два ("інвалідом не визнаний, потребує долікування" або «інвалідом не визнаний, працездатний") з передбачених законодавством трьох("визнаний інвалідом певної групи та категорії" або "інвалідом не визнаний, потребує долікування" або "інвалідом не визнаний, працездатний") рішень за результатом експертного дослідження хворого не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідач не підтверджував існуючу у позивача хворобу (подагра), як це зазначає позивач, а підтвердив ІІ групу інвалідності, так як нові обставини (перенесений позивачем інсульт) не вплинули на зміну ані групи інвалідності, ані причини інвалідності (загальне захворювання), оскільки, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, захворювання - інсульт та подагра - відносяться до загальних захворювань.

Колегія суддів також відхиляє твердження апелянта, що відповідач не мав законодавчої можливості для проведення переогляду інваліда ОСОБА_1 , а відтак і для підтвердження другої групи інвалідності, оскільки відповідачем було проведено огляд хворого ОСОБА_1 внаслідок його направлення на МСЕК (за наполяганням самого хворого) лікарсько-консультаційною комісією у зв`язку з тривалим лікуванням від інсульту, а не здійснено переогляд (повторний огляд) ОСОБА_1 як особи інвалідністю (за загальним захворюванням - подагра) згідно п. 22 Положення № 1317, на норми якого посилається апелянт.

Також хибним є тлумачення позивачем законодавчого правила, що особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини, в такому ракурсі, що закон забороняє повторне встановлення особі тієї ж групи інвалідності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини.

При цьому, у відповідності до Положення № 1317 причинами інвалідності є, зокрема загальне захворювання, до якого входять такі захворювання, як інсульт та подагра, що сторонами не заперечувалось.

За результатами огляду МСЕК № 1 рішенням від 18.12.2019 № 16/3 позивачу було підтверджено ІІ групу інвалідності внаслідок саме загального захворювання з ураженням ОРА безтерміново

При цьому, жодних обмежень щодо можливості визнання особою з інвалідністю з однієї причини (загальне захворювання), але у зв`язку з наявністю у особи декількох захворювань приписами законодавства не передбачено. Інше тлумачення унеможливлювало б виявлення у особи з інвалідністю певної групи за загальним захворюванням, нового захворювання, що також призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, але яке не було причиною встановлення інвалідності вперше.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування рішення МСЕК № 1 у вигляді акта № 16/3 огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.12.2019.

Враховуючи, що МСЕК не приймало рішення про необхідність долікування позивача, беручи до уваги правила п. 4.3 Наказу № 455, згідно яким у разі визнання хворого інвалідом листок непрацездатності закривається днем надходження документів хворого на МСЕК, а також правила п. 3.11 Наказу № 532/274/136-ос/1406, що регулює порядок заповнення листка непрацездатності, колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконною дію відповідача про внесення до лікарняного листка позивача запису у вигляді висновку МСЕК: "від 18.12.2019, загальне захворювання, друга група з 12.12.2019", що спричинило подальше закриття лікарняного листка та припинення надання позивачу медичної допомоги.

Тут варто окремо зауважити, що видача листків непрацездатності, їх закриття, не є підставою для надання особі медичної допомоги, а є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача провести в належному порядку, передбаченому статтею 69 Закону України "Основ законодавства України про охорону здоров`я", медичну експертизу з тимчасової втрати працездатності позивача по суті є похідною від попередніх позовних вимог, а тому підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні.

Відтак, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Інші доводи на, які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 по справі № 440/7064/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва