Справа № 640/36242/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не розгляді документів, поданих ОСОБА_1 з метою отримання податкової знижки, поданих за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» та зареєстрованих за вх. №18040 від 31 грудня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в м. Києві поновити строк для розгляду та розглянути документи, подані 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання податкової знижки за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» (вх. №18040 від 31 грудня 2020 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у нерозгляді документів, поданих ОСОБА_1 з метою отримання податкової знижки, поданих до допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» за зареєстрованих за вх. 18040 від 31 грудня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві поновити строк для розгляду та розглянути документи, подані 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 за допомогою сервісі «Електронний кабінет платника» з метою отримання податкової знижки (вх. 18040 від 31 грудня 2020 року).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянтом фактично було викладено лише цитування законодавчих норм щодо спірних правовідносин та зазначено, що листом від 28 липня 2021 року вих. № 5685/Ч/26-15-24-18-18/ЗГВ «щодо повернення коштів» Головним управлінням ДПС у м. Києві повідомлено, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС України, інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік, станом на дату надання відповіді, відсутня.

Тому на думку відповідача, при розгляді цієї справи судом першої інстанції при винесенні судового рішення не повністю було досліджено усі поадні позивачем докази.

В апеляційній скарзі апелянт також просив здійснювати розгляд справи за участі його представника.

Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (Голосіївський район м. Києва) за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» подано заяву з декларацією про майновий стан і доходи (дата подання декларації 30 грудня 2020 року), де заявником надано реквізити для повернення коштів та зазначено щодо надання письмової відповіді після перевірки даних, де зазначити суму та термін повернення коштів (податкової знижки).

Вказані документи, а саме: заява щодо нарахування податкової знижки від 30 грудня 2020 року, податкова декларація про майновий стан і доходи , додаток Ф3 до цієї декларації, скан-копію паспорта (сторінки 1, 2-3, 4-5, 10-11), скан-копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, скан копію договору про надання освітніх послуг №28 від 01 вересня 2018 року, скан-копію договору про надання освітніх послуг №217 від 02 вересня 2019 року, скан-копію договору допоміжної діяльності в сфері освіти та денного догляду за дітьми №217 від 02 вересня 2019 року, скан-копії чеків (квитанцій) про оплату навчання за весь 2019 рік (14 квитанцій), скан-копію свідоцтва про народження, скан-копію свідоцтва про шлюб, скан-копію довідки про заробітну плату за 2019 рік формі Ф3 №1979 від 03 грудня 2020 року, - отримано та зареєстровано відповідачем 31 грудня 2020 року.

Головним управлінням ДПС у м. Києві від 28 липня 2021 року вих. № 5685/Ч/26-15-24-18-18/ЗГВ «щодо повернення коштів» повідомлено, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС України, інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік, станом на дату надання відповіді, відсутня.

Вважаючи бездіяльність, яка полягає у не розгляді документів, поданих з метою отримання податкової знижки за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» протиправною, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік подано позивачем до податкового органу 30 грудня 2020 року, податковим органом вказаний документ зареєстровано 31 грудня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом не було здійснено розгляд звернення позивача щодо отримання податкової знижки за 2019 рік, оскільки згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан та доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік станом на 28 липня 2021 року відсутня, що, свою чергу спростовується матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з підпунктом 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 166.1.1. пункту 166.1 ст. 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підпунктом 166.1.2 пункту 166.1 ст .166 ПК України визначено, що підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до підпунктів 166.1.1, 166.3.3 пункту 166.1 статті 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Отже, для отримання податкової знижки платник податків має подати податкову декларацію про майновий стан і доходи, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року та має понести витрати протягом звітного податкового року на користь закладів освіти та сума витрат не може перевищувати розміру доходу, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Згідно з приписами пункту 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Згідно з приписами пункту 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з приписами пункту 49. 3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно приписами пункту 49.8 ст. 48 ПК України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з приписами пункту 49.9. ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Згідно з приписами пункту 49.11. ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у випадку подання податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі за допомогою недійсного кваліфікованого електронного підпису, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, податковий орган не приймає податкову декларацію, без повідомлення про це платника. В інших випадках, а саме за відсутності обов`язкових реквізитів податкової декларації, податковий орган відмовляє в прийнятті податкової декларації, про письмово повідомляє платника.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем засобами електронного зв`язку подано 30 грудня 2020 року перелік документів, серед яких є податкова декларація за 2019 рік, які зареєстровано в податковому органі 31 грудня 2020 року за номерами №18040, №18043, №18044.

Ресєтрація заяви ОСОБА_1 разом з Декларацією про майновий стан і доходи для реалізації права на податкову знижку підтверджується наявною в матеріалах справи копією (а.с. 9) зі штампом вхідної кореспонденції Головного управління ДПС у м. Києві від 31.12.2020.

Вищевикладеним спростовується зміст листа Головного управління ДПС у м. Києві від 28 липня 2021 року вих. № 5685/Ч/26-15-24-18-18/ЗГВ, в якому позивача було повідомлено, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС України, інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік станом на дату надання відповіді відсутня.

При цьому, відповідачем не наведено жодних обставин недійсності кваліфікованого електронного підпису платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа спростовуються, відтак, у податкового органу були відсутні підстави для неприйняття податкової декларації платника за 2019 рік.

Таким чином, як вже було зазначено вище, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік подано позивачем до податкового органу 30 грудня 2020 року, податковим органом вказаний документ зареєстровано 31 грудня 2021 року, однак, у встановленому законодавством порядку розглянуто не було.

Апеляційна скарга контролюючого органу містить виключно копіювання положень чинного законодавства безвідносно до підстав звернення із даним адміністративним позовом та висновків суду першої інстанції, що вказує на недобросовісне користування процесуальними правами та неналежне виконання посадових обов`язків працівниками контролюючого органу.

Апелянт жодним чином не обґрунтував, на яких правових підставах заява позивача разом з податковою декларацією були зареєстровані, однак, не були розглянуті.

Єдиним доводом апелянта фактично є посилання на лист Головного управління ДПС у м. Києві від 28 липня 2021 року вих. № 5685/Ч/26-15-24-18-18/ЗГВ, разом з тим, інформацію, викладену в останньому, було спростована наданими позивачем документами та висновками суду першої інстанції, при цьому, апелянт вищевказаного не проаналізував та подав апеляційну скаргу без жодної аргументації, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що саме не було досліджено судом першої інстанції, чи в чому полягає невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна