Справа № 280/6005/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 вересня 2023 року о/об 09 год. 30 хв.Справа № 280/6005/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (проспект Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (надалі позивач, ГУ ДПС у Запорізькій області) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому позивач просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 8058,58 грн. з яких: - у сумі 4558,30 грн. по єдиному податку з фізичних осіб, які зарахувати: р/рUА0008433; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ с.Михайлівка, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18050400; - у сумі 3500,28 грн. по податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування, які зарахувати: р/рUА0008433; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ с.Михайлівка, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство Украіни (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 11010500.

Позивач у позові зазначив: «… У 2021 ОСОБА_1 подано декларацію про майновий стан та доходи за 2020 рік №8783208 від 08.02.2021 за даними якої задекларовано до сплати у бюджет податок на доходи фізичних осіб у розмірі 3500,28 грн. Пунктом 179.7 ст. 179 ПКУ передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума задекларована до сплати Відповідачем не сплачена та є податковим боргом. Отже, сума заборгованості, яка не заявлялась до стягнення у судовому порядку, по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування становить 3500,28 грн. … Згідно поданої заяви ФОП про застосування спрощеної системи оподаткування Відповідач перебував на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку). Податковий борг виник внаслідок самостійного декларування ОСОБА_1 податку суми податкових зобов`язань по єдиному податку, а саме: - Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 27.04.2022 (за перший квартал 2022 року) Відповідачем задекларовано суму єдиного податку до сплати у бюджет у розмірі 1204,03 грн. Дана сума єдиного податку ФОП не сплачена.; - Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 05.02.2023 (за 2022 рік) Відповідачем задекларовано суму єдиного податку до сплати у бюджет у розмірі 1204,03 грн. Вказані суми задекларованого єдиного податку у розмірі 2408,06 грн. ФОП не сплачені. Крім цього, за Кондратенко обліковується борг по пені у сумі 2150,24 грн. Борг по пені виник у зв`язку з несвоєчасною сплатою у 2022 році податкових зобов`язань визначених платником у податкових деклараціях № від 09.08.2017, №11381 від 06.11.2017, №2261 від 09.02.2018 та несвоєчасною сплатою зобов`язань визначених платнику податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 24.05.2019. Відповідно до пп.129.1.1. п.129.1. ст.129 ПКУ нарахування пені розпочинається: починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом. Відповідно до ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. Таким чином, пеня у розмірі 2150,24 грн. автоматично розрахована за період від першого робочого дня наступного за останнім днем граничного строку сплати зобов`язання, визначеного у податковій звітності або ППР. Закінчено нарахування пені з 18.03.2020 у зв`язку вимогами пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України згідно якого на період дії карантину платникам податків не нараховується пеня. Враховуючи вказане вище, на даний час загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача по єдиному податку та не заявлялась раніше до стягнення у судовому порядку становить 4558,30 грн. (2150,24 пені + 2408,06 грн. єдиного податку). …».

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено: «… 2.Позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлені ним позовні вимоги. Так, Позивачем взагалі проігноровано той факт, що платників податків, які не мають такої можливості, звільнено від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України, за умови виконання ними податкових обов`язків протягом 6 місяців після припинення або скасування воєнного стану або протягом 60 к. дн. з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей (п.п.69.1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ). Положення абзацу 18 підпункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПКУ посилаються на підпункт 112.8.9 ПКУ, який встановлює, що обставинами, які звільняють від фінансової відповідальності, є вчинення правопорушення внаслідок форс-мажору. При цьому, Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022р. за №2024/02.0-7.1 (копія додається) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України - та підтвердила, що зазначені обставини до їх офіційного завершення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб, зокрема, за податковими обов`язками, виконання яких стало неможливим. Слід також врахувати, що абзацом 14 підпункту 69.1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ прямо визначено, що у разі самостійного виправлення платником податків помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, платники податку звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених п.50.1 ПКУ, та пені. … Дуже важливо те, що жодних податкових вимог після 2018 року мені Позивачем не направлялося, про що стверджує і сам Позивач. Однак, позовні вимоги стосуються, як вказує і сам Позивач, зовсім інших фактів прострочення, які начебто було припущено у 2021 - 2022 роках, про які об`єктивно не було жодних підстав стверджувати у 2018 році. Так, вказана Позивачем до стягнення сума прострочення за результатами річного декларування в розмірі 3500,28 грн., за самим же твердженням Позивача у позовній заяві, була припущена у 2021 році за результатами декларування за 2020 рік. Отже ніяким чином майбутнє порушення не могло бути врахованим у податковій вимозі за три роки перед його вчиненням. Також прострочення за податковою декларацією за 2022 рік, за твердженням самого ж Позивача, було припущено у 2023 році за результатами 2022-го звітного року. Також і пеня за порушеннями 2019 року - ці порушення не існували у 2018 році, коли була направлена остання податкова вимога (17.05.2018р.), тому що ці порушення не є тривалими з 2018-го та попередніх років, а були, як стверджує Позивач, припущені вже у 2019-2022 роках, тобто після складення та направлення податкової вимоги від 17.05.2018р. Тому твердження Позивача, що усі ці вимоги за новими порушеннями, які було припущено у 2021-2022 роках, покриваються податковою вимогою від 17.05.2018 року, є безпідставними. Відповідно, спроба стягнення сум через суд, на які не виставлялася податкова вимога, є безпідставними та такими, що порушують визначений законом порядок стягнення податкового боргу. Отже, усі визначені Позивачем позовні вимоги є передчасними для їх розгляду судом та ще й необгрунтовані, про по вказано у пунктах 2 та 3 цього відзиву, а отже усі наявні позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню. 3.Позивачем зовсім прихований той факт, що податковою декларацією за 2022 рік, яку я направила 05.02.2023р. (копія надається), мною було помилково зазначена сума нарахованого податку ще за показником 2021-го звітного року у розмірі 1204,03 грн., якого насправді у 2022 році вже не було і сума мною була внесена помилково, через значну заплутаність цієї податкової декларації, де я не змогла одразу розібратися із графами та періодами. Саме тому, самостійно виявивши цю помилку, 28.05.2023р. я направила уточнену податкову декларацію, де визначила помилковість зазначення цієї суми у раніше направленій декларації (див. розділ VI декларації від 28.05.2023р., копію якої я надаю разом із електронною квитанцією ДПІ про її отримання). Тобто сума до стягнення з податку фізичних осіб у розмірі 2408,06 грн. (1204,03 грн. + 1204,03 грн.), визначена у п.2 позовної заяви, Позивачем вимагається безпідставно та без урахування того, що самостійно виявлена мною помилка була мною й виправлена шляхом направленням уточнюючої декларації від 28.05.2023р., проте Позивач це чомусь приховує. 4.Одночасно повідомляю суду, що на виконанні у Вільнянському ВДВС Південного МРУ МЮ (м.Одеса) знаходиться виконавче провадження №62146423 від 21.05.2020р. щодо стягнення бюджетної заборгованості із ОСОБА_1 , яке було відкрито на підставі вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області про стягнення заборгованості з єдиного соціального внеску. Наявність вказаного виконавчого провадження свідчить про те, що усю нараховану заборгованість з ЄСВ за попередні роки Позивач вже намагається стягнути у позасудовому порядку за увесь період. Тому намагання Позивача ще раз стягнути нараховану заборгованість з ЄСВ ще й у судовому порядку та приховання цього факту звернення до органів ДВС для примусового стягнення вважаю незаконними, що може призвести до дублювання сум нарахованої недоїмки. Тому ці позовні вимоги Позивача взагалі є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено: «… 2.Щодо доведеності та допустимості доказів. Посилання Відповідача на норми податкового кодексу щодо звільнення від фінансової відповідальності на час воєнного стану безпідставне. Борг за податковими зобов`язаннями, заявлений до стягнення, виник у результаті самостійного декларування Відповідачем сум податкових зобов`язань. Сума пені заявлена до стягнення нарахована Відповідачу до 01.03.2020 (до введення карантинних заходів та воєнного стану). Таким чином, у період воєнного стану жодних заходів щодо притягнення ФОП ОСОБА_2 до фінансової відповідальності контролюючим органом не вживалось (не здійснювалось нарахування штрафних (фінансових) санкцій та пені). Фінансова відповідальність виникає уразі порушення приписів норм діючого законодавства і передбачає застосування до платника податків певних санкцій. За період воєнного стану жодних санкцій до платника не застосовано. Стягнення податкового боргу не є притягненням платника податків до фінансової відповідальності. Щодо направлення нової податкової вимоги. Згідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення (зміни) суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується (зменшується), нова податкова вимога на змінену суму податкового боргу не направляється. У ФОП ОСОБА_1 податковий борг безперервно обліковується з 2018 року. Таким чином, відсутні підстави для направлення нової податкової вимоги на новостворену суму податкового боргу. Податковим кодексом України не передбачено надіслання податкових вимог на кожну суму боргу. Сума податкового боргу через різні обставини може змінюватись кожного дня. Та обставина, що податкова вимога не містить суму нових податкових зобов`язань не впливає на її чинність та від цього вимога не втрачає своєї правової дії. 3.Щодо неврахування факту наявності уточненої декларації. Заявлена до стягнення у судовому порядку сума податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб враховує факт подання Відповідачем уточненої декларації. Відповідно до інтегрованої картки платника податків по єдиному податку 28.05.2023 зменшено податкові зобов`язання платника згідно уточнюючої декларації. За результатами такого зменшення суми вже податкового борг, відповідно до черговості погашення сум податкової заборгованості згідно п.87.9 ст. 87 ПКУ було погашено суму пені нараховану у попередніх періодах (вбачається з інтегрованої картки платника). Сума пені станом на 28.05.2023 становила 3354,27 грн. та з урахуванням зменшення податкових зобов`язань за уточненою декларацією № від 28.05.2023 було погашено суму боргу по пені у розмірі 1204,03 грн. Сума заборгованості по пені стала 2150,24 грн. Таким чином, після подання уточненої декларації від 28.05.2023 сума податкового боргу зменшилась на 1204,03 грн. Станом на 28.05.2023 борг по єдиному податку становила 5762,33 грн. та після зменшення податкових зобов`язань уточненою декларацією борг становить 4558,30 грн. (5762,33 - 1204,03 = 4558,30 грн.). Отже, сума боргу по єдиному податку з фізичних осіб, заявлена до стягнення у позовні заяві визначена правильно з урахуванням уточненої декларації № від 28.05.2023. … Загальна сума боргу по єдиному податку з фізичних осіб становить 4558,30 грн. (2150,24 грн. пені + 2408,06 грн. задекларованих податкових зобов`язань). 4.Щодо єдиного соціального внеску. Сума заборгованості по єдиному соціальному внеску до стягнення у судовому порядку контролюючим органом не заявлялась. З урахування зазначено вище позовні вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області ґрунтуються на належних доказах та підлягають задоволенню. …».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 . Відповідач має ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

І. Відповідачем подано до контролюючого органу Податкову декларацію про майновий стан і доходи (звітна) за 2020 рік (№8783208 від 08.02.2021), в якій ФОП ОСОБА_1 самостійно зазначила податкові зобов`язання у сумі 3500 грн. 28 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (а.с.7).

Доказів самостійної сплати податкових зобов`язань (платіжних документів) відповідач до суду не надав.

Таким чином, заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, складає 3500 грн. 28 коп.

ІІ. Також, відповідачем подано до контролюючого органу: 1) Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (звітна) за І квартал 2022 року (№ від 27.04.2022), в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1204 грн. 03 коп. (а.с.9); 2) Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (звітна) за 2022 рік (№ від 05.02.2023), в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1204 грн. 03 коп. (а.с.10).

28.05.2023 відповідачем подано до позивача Податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік, в якій відповідач самостійно зазначив податкові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 00 грн. 00 коп. (а.с.37-40).

Відповідачу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань відповідно до п.129.1 ст.129, п.52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України нараховано пеню у сумі 2150 грн. 24 коп. з єдиного податку з фізичних осіб.

Відповідачем не доведено не обґрунтованість суми нарахованої пені.

Доказів самостійної сплати податкових зобов`язань (платіжних документів) відповідач до суду не надав.

Таким чином, заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб складає 3354 грн. 27 коп. (3354 грн. 27 коп. = 1204 грн. 03 коп. (І квартал 2022 року) + 1204 грн. 03 коп. (2022 рік) - 1204 грн. 03 коп. (2022 рік) + 2150 грн. 24 коп. (пеня)).

Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України).

За приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Як передбачено п.1 Розділу І «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого 12.01.2021 наказом Міністерства фінансів України №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943 (надалі «Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), цей Порядок визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно з п.2 Розділу І «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» терміни в цьому Порядку вживаються в таких значеннях: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до п.1 Глави 1 Розділу ІІ «Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано інтегровану картку ФОП ОСОБА_1 згідно з якою за відповідачем обліковується податковий борг, зокрема, на загальну суму 6854 грн. 55 коп.

Даних про розстрочення (відстрочення) вказаного узгодженого грошового зобов`язання, надміру та/або помилково сплачені кошти вказаний документ не містить.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів про сплату вказаного податкового боргу.

Отже, позивачем доведено заборгованість ФОП ОСОБА_1 у сумі 6854 грн. 55 коп.

При цьому, позивачем не заявлено позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При обчисленні заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб позивачем врахована інформація наведена у Податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік.

Однак, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано на підставі Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік зменшено заборгованість по пені, а не заборгованість з недоїмки.

Позивачем не доведена можливість зменшення заборгованості суми пені за уточненою Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, якою зменшується лише сума податкового зобов`язання, яка згодом може перейти у недоїмку, а не у пеню.

На думку суду, в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом не вірно здійснено відображення заборгованості відповідача з єдиного податку з фізичних осіб з урахуванням Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (уточнююча) за 2022 рік.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи пп.14.1.153, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом досліджено надану позивачем податкову вимогу №464-17 від 17.05.2018 (а.с.16).

Водночас, відповідачем не надано до суду доказів погашення податкового боргу в повному обсязі після направлення (вручення) податкової вимоги №464-17 від 17.05.2018.

Таким чином, відповідачем не доведено необхідності контролюючим органом надсилання нової податкової вимоги.

Як зазначено у п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Враховуючи вище викладене, судом з`ясовано, що відповідач на час розгляду справи має податковий борг у сумі 6854 грн. 55 коп., у тому числі: у сумі 3500 грн. 28 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування; у сумі 3354 грн. 27 коп. з єдиного податку з фізичних осіб, який у добровільному порядку не погашений. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 3500 грн. 28 коп. на користь бюджету (р/рUА0008433; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ с.Михайлівка, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 11010500);

- з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3354 грн. 27 коп. на користь бюджету (р/рUА0008433; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ с.Михайлівка, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18050400).

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 29.09.2023.

Суддя О.О. Прасов