Справа № 560/15361/23
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду Україні в Запорізькій області від 02.08.2023 №64 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести позивача на пенсію за віком державного службовця з 31.07.2023 відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок від 17.07.2023 №3 та №4 виданих видані Управлінням розвитку агропромислового комплексу Хмельницької ОДА.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV, на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу". Листом відповідач повідомив позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки не дотримано п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме те, що позивачу раніше була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, а тому підстав для переведення немає.

Позивач, вважає, що рішення управління є протиправним, тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-VІ. Вважає, що права на переведення на бажаний вид пенсії позивач не має, оскільки згідно п. 3 Порядку № 622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають особи у разі наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання представника відповідача необхідно відмовити.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що оскільки розмір пенсії згідно Закону «Про державну службу» з врахуванням коефіцієну збільшення 1,97 є меншим ( 5458,81 = 4560,41 х 1,197) ніж розмір пенсії за іком згідно Закону 1058 (8425,59), переводити позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» недоцільно.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

З 16.12.2010 по 11.04.2018 позивач отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII).

З 12.04.2018 згідно поданої заяви позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Позивач 31.07.2023 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати від 17.07.2022 №3 та № 4, виданих Управлінням розвитку агропромислового комплексу Хмельницької ОДА.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №64 від 02.08.2023 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки позивачу вже була призначена пенсія відповідно до Закону України №3723 "Про державну службу", про що ОСОБА_1 повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2200-0304-8/73502 від 11.08.2023.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно частини 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних витрат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII. Отже, у даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 №283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Дослідивши відомості трудової книжки серії НОМЕР_1 суд встановив, що трудовий стаж позивача станом на 01.05.2016 становив 29 років, при цьому відповідач не заперечує наявність у позивача відповідного стажу.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Отже, в даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 №283.

Суд встановив, що страховий стаж позивача на державній службі, на якій він продовжував перебувати станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889), обіймаючи посаду державної служби, становить понад 20 років, що доводиться відомостями трудової книжки та іншими матеріалами справи. Вказані обставини відповідач не заперечує.

Отже, з урахуванням спірних періодів та періоду державної служби, обчисленого відповідачем, стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше ніж 10 років, та загальний стаж понад 20 років.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18, встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XIIпов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах "Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII не встановлено.

Зважаючи на це, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості переведення позивача на обраний ним вид пенсії, оскільки пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не встановлені жодні обмеження щодо призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, які мають вік, страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами, а отже будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем права вибору виду пенсії судом не встановлено.

Суд звертає увагу відповідача, що право позивача на обчислення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19.

При цьому, суд вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

На дату звернення позивача з заявою про переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (31.07.2023), вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Зміст Довідок №3 від 17.07.2023 та №4 від 17.07.2023, вказує на те, що останні видані керівником Управління розвитку агропромислового комплексу Хмельницької обласної державної адміністрації станом на червень 2023 року, липень 2023 року.

При цьому, у довідках зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Між тим, суд зауважує, що позивач у даній справі звільнений з посади державного службовця ще 15.12.2010, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких останній не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання пенсії відповідно до Закону №3723-XII, однак без урахування довідок від 17.07.2023 року за №3, №4 виданих Управлінням розвитку агропромислового комплексу Хмельницької обласної державної адміністрації, оскільки ці довідки не стосується позивача, якому пенсія вже призначалась за Законом №3723-XII з 2010 року.

За таких обставин наявні підставі для визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, якими позивачу відмовлено в переведенні з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання перевести на таку пенсію. Тобто, фактично може бути реалізовано право позивачки на переведення на пенсію за Законом №3723-XII, а не нове призначення пенсії за цим Законом на підставі виданих довідок, без законних для цього підстав, тому пенсійний орган не може враховувати зазначені довідки.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.08.2023 року №64 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 та здійснити нарахування й виплату з 31.07.2023 року пенсії за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", без урахування довідок від 17.07.2023 року за №3, №4 виданих Управлінням розвитку агропромислового комплексу Хмельницької обласної державної адміністрації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б,Запоріжжя,Запорізька область,69005 , код ЄДРПОУ - 20490012) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук