Справа № 203/5405/23
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №203/5405/23
Провадження №2-а/0203/52/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-представника позивача Дмитрієва В.В.;

-відповідача Піпії Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Центрального відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії Піпії Хвічі про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України,

у с т а н о в и в:

1. 27 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.09.2023 позивачем було виявлено відповідача, який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України. Того ж дня позивачем було ухвалене рішення про примусове видворення відповідача з України із затриманням для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли та поміщенням до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.а.с. 1 8).

2. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

3. Відповідач в судовому засіданні частково підтвердив факти викладені у позовній заяві та пояснив, що тривалий час хворів. Ця обставина, а також те, що він постійно зайнятий дитиною завадили йому своєчасно звернутися до позивача із заявою про легалізацію свого перебування в Україні.

4. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

5. Судом встановлено, що відповідач 17.09.2023 прибув на територію України. Відтоді останній жодних дій, спрямованих на легалізацію свого перебування в Україні не вчинив; має в Україні судимість за вчинення умисного корисного кримінального правопорушення, а також неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.а.с. 9, 16 20).

6. 11 травня 2023 року позивачем відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДМ №005095, відповідно до якого відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні (а.с. 11).

7. Того ж дня позивачем було ухвалене рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни. Зазначеним рішенням відповідача було зобов`язано покинути територію України у строк до 09.06.2023 (а.с.а.с. 14, 15).

8. 26 вересня 2023 року позивачем було ухвалене рішення про примусове видворення з України відповідача (а.с.а.с. 26 28).

9. Позивач просить суд ухвалити рішення про затримання відповідача на шість місяців для забезпечення виконання рішення про його видворення.

10. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

12. Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти «a» «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Хлаіфія та інші проти Італії» (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).

13. За правилами, встановленими частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

14. Частиною 7 статті 5 КАС визначено, що іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

15. При цьому за приписами статті 43 КАС здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

16. Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 46 КАС іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

17. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI).

18. Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону №3773-VI нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

19. За правилами, встановленими частиною 3 статі 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

20. Частинами 1, 3 статті 9 Закону №3773-VІ визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

21. За приписами частин 1, 4, 5 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

22. Іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, визначеному статтею 30 Закону №3773-VI, статтею 13 Закону України від 07.06.2001 №2491-ІІІ «Про імміграцію».

23. Відповідно до статті 30 Закону №3773 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

24. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

25. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

26. Таким чином, аналіз приведених норм свідчить про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

27. Згідно з частиною 1 статті 289 КАС за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або)забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

28. За правилами, встановленими частиною 11 статті 289 КАС, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

29. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців незаконно перебував на території України від 2017 року, тобто, маючи достатньо часу для своєї легалізації на території України, жодних дій з цього приводу не вчинив. Останній не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; дій щодо отримання такого статусу не вчиняв. При цьому, відповідач раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, тому суд вважає, що існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі, отже наявні усі підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для завершення процедури видворення за межі України.

30. Разом з тим, на думку суду, позивачем не доведено наявність обставин для затримання відповідача на максимальний строк (шість місяців), який є значним. У цьому випадку суд вважає достатнім для затримання останнього з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строк три місяці.

31. Керуючись статтями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72 77, 90, 94, 132 139, 143, 192 194, 210, 211, 219, 220, 241 246, 257, 258, 262, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Центрального відділу в місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 37806243; 49000, Україна, мі сто Дніпро, вулиця Старокозацька, 52) до громадянина Грузії Піпії Хвічі (49000, Україна, місто Дніпро, вулиця Камчатська, 40) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Католікян