Справа № 480/1735/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р. Справа № 480/1735/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, по справі № 480/1735/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (далі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у відповідності до абзацу 1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачці одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , у відповідності до абзацу 1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.10.1982 до 2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , в шлюбі має дітей ОСОБА_3 1983 року народження та ОСОБА_4 1992 року народження. Після розірвання шлюбу, позивачка та ОСОБА_2 продовжували проживати однією сім`єю, факт чого підтверджений судовим рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022 у справі №589/3320/22.

30.03.2022, перебуваючи на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_2 загинув під час виконання бойових завдань по захисту Батьківщини від російських загарбників.

Вважає, що після смерті її чоловіка у неї виникло право відповідно до абзацу 1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000грн., проте за наслідками її звернення до відповідача їй безпідставно було відмовлено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних правовідносин статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( в редакції , що діяла на час звернення з заявою про отримання допомоги , а не в редакції , що діяла на час смерті військовослужбовця).

Вважає, що на момент виникнення у позивачки права на одноразову грошову допомогу, встановлену абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 30 березня 2022 року редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала право позивачки на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

Факт того, що позивачка є членом сім`ї ОСОБА_2 на день його смерті (загибелі) встановлений рішенням Шосткинського міськрайсуду від 21.11.2022 року у справі № 589/3320/22, яким встановлено факт проживання позивачки та ОСОБА_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 25.09.2018 року по день його смерті (загибелі), тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 22.12.2022 року.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший майстер взводу інженерно-технічного забезпечення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув, причина смерті пов`язана з захистом Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.04.2022, сповіщенням сім`ї №9 від 05.04.2022 (а.с. 6,7).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022р. у справі №589/3320/22 встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 25.09.2018 по 30.03.2022 року. (а.с. 8-10)

У відповідь на звернення позивачки з заявою про отримання грошової допомоги, листом від 14.02.2023р. №2/22-209 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 права на одноразову допомогу не набула, оскільки відповідно до Свідоцтва серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 25.09.2018. (а.с.11)

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Зазначив, що на момент загибелі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), позивачка не перебувала з ним у шлюбі, оскільки шлюб було розірвано 25.09.2018, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022 у справі №589/3320/22, яким встановлено факт проживання позивачки та ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, не є підставою для виникнення права у ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, звертаючись до суду з цими позовними вимогами, позивач вважав, що належним відповідачем у справі є Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України та за участі цього відповідача справа розглянута судом першої інстанції.

Відповідно до ч.6 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно ст. 23 Закону №2011-ХІІ фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (далі постанова №168).

На виконання пункту 2-1 постанови №168, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, яким встановлено, що Міністерство оборони України є відповідачем у судових справах, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою №168.

Судом справа розглянута за участі відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій проходив службу ОСОБА_2 .

Порядком №45 закріплено процедуру призначення і виплати одноразової грошової допомоги, функції і повноваження, в ній чітко визначено алгоритм дій: розпорядник бюджетних коштів приймає рішення щодо виплати чи відмови у виплаті допомоги та доводить його до розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня, той, в свою чергу, доводить відповідне рішення до уповноваженого органу та забезпечує необхідне для відповідних цілей бюджетне фінансування.

Позовні вимоги стосуються питання призначення та виплати грошової допомоги, які не віднесені до компетенції військової частини та яка не є розпорядником бюджетних коштів, не приймає рішення щодо виплати чи відмови у виплаті допомоги, оскільки повноваження приймати такі рішення покладено на Міністерство оборони України.

Разом з тим останнє не було залучено відповідачем, отже справа розглянута за участю не належного відповідача, що є підставою для відмови в задоволені позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зазначена норма права вказує на те, що питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення особи до участі у справі в якості співвідповідача може бути вирішене судом першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Залучення до участі у справі належного відповідача на стадії апеляційного провадження Кодексом адміністративного судочинства України не передбачене.

Враховуючи вищенаведене нормативно-правове обґрунтування, саме Міністерство оборони України є належним відповідачем у даній справі.

Проте, вказаний суб`єкт владних повноважень не був залучений до участі у справі в якості відповідача ні позивачем, ні судом першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , у відповідності до абз. 1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та зобов`язання виплатити таку грошову допомогу заявлені до неналежного відповідача.

Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на залучення до участі у справі належного відповідача, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів, керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує також позицію Верховного Суду, що викладена у постанові 30.09.2019 у справі № 819/940/18 та зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє його права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для зміни судового рішення з підстав та мотивів відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 по справі № 480/1735/23 - змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, виклавши його в редакції цієї постанови. У іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова