Справа № 260/376/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/376/23 пров. № А/857/11185/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Ніколін В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Луцович М.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 23 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив: визнати незаконною відмову в проведенні перерахунку та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати зарахувати йому до спеціального стажу період роботи на посаді керівника фізичного виховання та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Закарпатській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що 11 листопада 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про зарахування до спеціального стажу періоду роботи на посаді керівника фізичного виховання та виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, він мав стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також страховий стаж більше 35 років на таких посадах. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18 листопада 2022 року йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, повідомлено, що до спеціального стажу не враховано період роботи на посаді керівника фізичного виховання, оскільки у переліку закладів і установ освіти, посад, робота на яких дає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, не передбачена вищезазначена посада. Вважає відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Закону № 1058-IV протиправною та такою, що грубо порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 01 від 18.11.2022 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 01.09.1994 по 11.03.1998 та з 02.05.2018 по 31.10.2018 згідно довідки від 14.09.2022 № 527, виданої Державним навчальним закладом «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на посаді керівника фізичного виховання та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявними у справі доказами підтверджується стаж роботи позивача в період з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на посаді керівника фізичного виховання. Враховуючи період роботи ОСОБА_1 на посаді керівника фізичного виховання з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, а також те, що в зазначений період він був викладачем, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками про педагогічне навантаження за відповідні роки, зазначений стаж повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ. Оскільки посада «керівник фізичного виховання» відноситься до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а сама лише відсутність посади керівника фізичного виховання в Переліку № 909 необґрунтовано позбавляє позивача його соціальних прав, суд першої інстанції вважав протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на посаді керівника фізичного виховання. На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у проведенні перерахунку та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, оскільки на день звернення за призначенням пенсії позивач працював на посаді «керівник фізичного виховання», яка не передбачена Переліком, затвердженим Постановою № 909. Звертає увагу на те, що тривалість спеціального стажу позивача становить 33 роки 0 місяців 22 дні, що не дає йому право на виплату грошової допомоги у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідно до абз. 2 розділу «Посади педагогічних працівників» Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2000 року № 963, посада «керівник фізичного виховання» відноситься до педагогічних посад. Вказує, що записами в трудовій книжці, довідкою, наказами та зарплатними картками підтверджується факт виконання ним обов`язків викладача у навчальному закладі, а, відтак, підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі рішення № 01 від 22 вересня 2022 року.

Як слідує з матеріалів пенсійної справи, загальний страховий стаж позивача на час призначення пенсії становив 42 роки 1 місяць 21 день.

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням про відмову в перерахунку пенсії № 01 від 18 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у проведенні зазначеної виплати з тих підстав, що спеціальний стаж позивача становить 33 роки 0 місяців 22 дні, до спеціального стажу не враховані періоди роботи з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року згідно довідки від 14 вересня 2022 року № 527, виданої Державним навчальним закладом «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на посаді керівника фізичного виховання, оскільки у переліку закладів і установ освіти, посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачена вищезазначена посада.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота на день досягнення пенсійного віку в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу 30 років для жінок та 35 років для чоловіків; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, було те, що до спеціального стажу не враховані періоди роботи з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року згідно з довідкою від 14 вересня 2022 року № 527, виданої Державним навчальним закладом «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на посаді керівника фізичного виховання, оскільки така посада не передбачена Переліком, затвердженим Постановою № 909 та зважаючи на тривалість спеціального стажу 33 роки 0 місяців 22 дні.

Вирішуючи питання правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як слідує із трудової книжки позивача, наказом № 43/1 від 01 вересня 1994 року викладача ОСОБА_1 переведено на посаду керівника фізвиховання із 01 вересня 1994 року, на якій позивач перебував до 11 березня 1998 року (включно). Наказом № 81-кд від 02 травня 2018 року позивач прийнятий на роботу в Державний навчальний заклад «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на посаду керівника фізичного виховання із 02 травня 2018 року, на якій позивач перебував до 31 жовтня 2018 року (включно).

Згідно з копіями зарплатних карток позивача за 1994-1998 роки (а.с.57-60), копії наказу по Мукачівському ТПУ № 8 від 23 вересня 1994 року № 27 (а.с. 56), тобто даних про педагогічне навантаження за період з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року, підтверджено стаж позивача на посаді керівника фізичного виховання.

Згідно з копією тарифікаційного списку на 2018-2019 навчальний рік (а.с.61), тобто даних про педагогічне навантаження за період з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, підтверджено стаж позивача на посаді керівника фізичного виховання.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується стаж роботи позивача в період з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на посаді керівника фізичного виховання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській в рішенні № 01 від 18 листопада 2022 року не враховано стаж роботи у період з з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у зв`язку з тим, що посада «керівник фізичного виховання» не входить до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788), що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік № 909).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-IV, станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку № 1191).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада «керівник фізичного виховання» навчального закладу включена до переліку посад педагогічних працівників.

Враховуючи встановлений факт роботи позивача на посаді керівника фізичного виховання з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, а також те, що в зазначений період він був викладачем, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками про педагогічне навантаження за відповідні роки, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначений стаж повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постанові від 13 березня 2018 року по справі № 234/13835/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі № 233/4308/17, постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року по справі № 718/2293/16-а, від 05 березня 2019 року по справі № 686/9307/17, від 12 березня 2019 року по справі № 647/514/17, від 13 березня 2019 року по справі № 602/958/16-а, від 19 березня 2019 року по справі №466/5637/17, згідно з якою право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії

Згідно з «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 40 листопада 1993 року № 909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до переліку кваліфікаційних категорій і педагогічних звань педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2015 року № 1109, до педагогічних звань відноситься викладач-методист, учитель-методист, вихователь-методист, педагог-організатор-методист, практичний, психолог - методист, керівник гуртка - методист, старший вожатий - методист, старший викладач, старший учитель, старший вихователь, майстер виробничого навчання І категорії, майстер виробничого навчання II категорії.

Поряд з цим, частина перша статті 10 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII визначає невід`ємними складниками системи освіти такі: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Європейський Суд з прав людини в рішеннях щодо України неодноразово зазначав про вимоги щодо якості закону, що передбачає його відповідність принципу верховенства права.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що неякісне правове регулювання не повинно обмежувати соціальні права особи.

Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що посада «керівник фізичного виховання» відноситься до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а сама лише відсутність цієї посади в Переліку № 909 необґрунтовано позбавляє позивача його соціальних прав, тому протиправними є дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року на посаді керівника фізичного виховання.

На підставі викладеного, позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 01 від 18 листопада 2022 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 01 вересня 1994 року по 11 березня 1998 року та з 02 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року згідно довідки від 14 вересня 2022 року № 527, виданої Державним навчальним закладом «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на посаді керівника фізичного виховання та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі № 260/376/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року.