Справа № 420/12972/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12972/21

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до товариства з обмеженою відповідальністю «КБК ФОРТІС» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2023 позивач - Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КБК ФОРТІС», в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача податковий борг у загальній сумі 230359,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство з обмеженою відповідальністю «КБК ФОРТІС» має заборгованість зі сплати податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, що утворилась внаслідок несплати відповідачем суми узгоджених податкових зобов`язань, самостійно задекларованих ним в податкових деклараціях, а також визначених відповідачу податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області та пені нарахованої на суму несплаченого грошового зобов`язання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2023, ухваленим в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження, частково задоволений позов та стягнуто з банківських рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «КБК ФОРТІС» () кошти за податковим боргом, а саме:

- суму заборгованості по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 218641,00 грн. (КБК 11021000) на бюджетний рахунок UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/11021000;

- суму заборгованості по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у сумі 360,00 грн. (КБК 14060100) на бюджетний рахунок -UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Одеса /14060100;

- суму заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати у сумі 1020,00 грн. (КБК 11010100)на бюджетний рахунок - UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Одеса /11010100.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, в частині якої відмовлено у стягненні податкового боргу в сумі 10338,19 грн, Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у задоволені позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою задовольнити ці позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин приписи п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Апелянт вказує, що на час нарахування пені 21.12.2020, вказана норма передбачала те, що з 01 березня по 31 травня 2020 платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня, підлягала списанню. За вказаних обставин апелянт вважає, що норма п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до спірних правовідносин не може бути застосована.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 переглядається тільки в межах вимог апеляційної скарги, а саме в частині якою суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу пені в сумі 10338,19 грн, нараховану відповідачу у 2020 році.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, податковий орган, окрім іншого заявив до стягнення суму податкового бору в розмірі 10338,19 грн, яка, відповідно до уточненого позову (а.с. 201) є сумою нарахованої відповідачу пені в порядку ст. 129 ПК України.

Ухвалою від 18.11.2021 суд першої інстанції, витребував у податкового органу інформацію та належним чином засвідчені докази на її підтвердження щодо фактичних підстав та календарного періоду, за який відповідачу 21.12.2020 була нарахована пеня.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку податкового боргу станом на 27.12.2022 та довідок (а.с.194-199, 204-205, 208), пеня, заявлена до стягнення в цій справі, нарахована 21.12.2020:

- 8322,67 грн за період з 09.01.2020 по 20.12.2020 на ППР № від 20.11.2019;

- 1682,12 грн за період з 12.05.2020 до 20.12.2020 на ППР № від 14.01.2020;

- 30,45 грн за період з 21.07.2020 по 200.12.2020 - на ППР № від 08.05.2020;

- 302,95 грн за період з 21.08.2020 по 20.12.2020 на ППР № ввід 17.07.2020.

При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що з наданих позивачем документів не можливо встановити суму пені, яка була нарахована відповідачу до 01.03.2020 року, а яка була нарахована після вказаної дати, не було надано такої інформації до суду першої інстанції податковим органом і на виконання ухвали суду від 18.11.2021 року. Не містить такої інформації і апеляційна скарга.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої пені у загальній сумі 10339,19 грн, суд першої інстанції виходив з того, що така пеня була нарахована під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а тому є такою, що була нарахована з порушенням приписів пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 на всій території України був встановлений карантин з 12.03.2020, строк дії якого неодноразово а безперервно був продовжений.

Проте, Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, (в редакції чинній станом на 21.12.2020 - дата нарахування пені) із змінами внесеними згідно із Законом №591-ІХ від 13.05.2020, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Апеляційний суд зазначає, шо підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України був доповнений зокрема пунктом 52-1 законом №533-ІХ від 17.03.2020, який набрав чинності 18.03.2020, та абзац 6 якого передбачав, що протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

В подальшому до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України вносились зміни та доповнення, зокрема і Законом №591-ІХ від 13.05.2020, який набрав чинності 29.05.2020, та відповідно до яких абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, встановлював, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

За вказаних обставин, апеляційний суд зазначає, що протягом періоду з 01.03.2020 до 30.06.2023 включно, у податкового органу відсутні будь-які правові підстави для нарахування пені, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня, підлягає списанню.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на нерозумінні апелянтом норм матеріального права, зокрема приписів пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, у ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи щодо позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, та ухвалив в цій частині судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - без змін.

Керуючись 2-12, 72-80, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі №420/12972/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.09.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький