Справа № 620/1951/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1951/23 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Ольховська М.Г., за участі представника відповідача Забари М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №55-РС від 15.09.2022 року в частині параграфа 3 п. 58 про звільнення його з військової служби у запас (за станом здоров`я); визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 №207 (по стройовій частині) про звільнення його з військової служби та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; поновити з 15.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України - військовій частині НОМЕР_1 з включенням його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів грошового забезпечення; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення в період з 15.09.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача звільнено з військової служби в запас (за станом здоров`я) без дотримання норм чинного законодавства, через що ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовив йому у знятті з мобілізаційного обліку.

Крім того, позивач наголосив, що внаслідок протиправного звільнення, він був позбавлений можливості отримати направлення на проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК), яку зобов`язаний був пройти у грудні 2022 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним пункт 58 параграфу 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2022 № 55-РС (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас (за станом здоров`я); визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 № 207 (по стройовій частині) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії, як такого, що підлягає повторному медичному обстеженню через 6 місяців, та з виключенням його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на військовій службі з включенням його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види грошового забезпечення з 27.09.2022 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату матеріального та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.09.2022 року по дату фактичного поновлення на військовій службі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючі рішення у справі, зазначив, що аналіз правових положень свідчить про наявність колізії між положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України. Зокрема, нормами статті 26 вказаного Закону звільнення з військової служби не передбачено як підставу звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я під час дії воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації та визнані тимчасово непридатними до військової служби з повторним медичним обстеженням через 6 або 12 місяців (із зазначенням у наказі про звільнення, що ці особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку). В той час, як абз. 9 пункту 260 Положення містить зазначену правову підставу.

Посилаючись на положення статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України ( КАС України) суд першої інстанції вказав, що відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто положення закону мають пріоритет над підзаконним актом, як акт права вищої юридичної сили.

Позивач судове рішення в апеляційному порядку не оскаржує.

Відповідачем подано апеляційну скаргу. в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач діяв відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, тобто в межах повноважень з дотриманням чинного законодавства.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши в судовому засідання пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.02.2022 перебував на військовій службі за мобілізацією та відповідно до свідоцтва про хворобу № 615, виданого Центральною ВЛК ЗСУ України, від 28.06.2022 вих № 1064, позивач є непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців (а.с. 11).

15.09.2022 наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 15.09.2022 № 55-РС (пункт 58 параграфу 3) солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підставі рішення ЦВЛК від 28.06.2022 № 1064/1 та свідоцтва про хворобу від 17.06.2022 № 615 (а.с. 22).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.09.2022 № 207 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 відповідно до абз. 9 пункту 260 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України звільнено з військової служби в запас за «станом здоров`я» на підставі висновку ВЛК, як такого, що підлягає повторному медичному обстеженню через шість місяців. З 26.09.2022 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 14-15).

28.12.2022 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Центр комплектування) з листом щодо питання зняття його з мобілізаційного обліку, неможливості отримання направлення на ВЛК та неможливості оформлення пенсійного забезпечення як інваліда 2 групи внаслідок війни (а.с. 18).

Центром комплектування листом від 12.01.2023 № 1/172 роз`яснено позивачу про те, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26.09.2022 №207 його було звільнено на підставі абз. 9 пункту 260 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України», про те як непридатних до військової служби з виключенням з військового обліку мають звільняти відповідно до абзацу «б» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки вказаний Закон має найвищу юридичну силу, через що наказ командира в/ч НОМЕР_1 порушує його права та запропоновано прибути до в/ч НОМЕР_1 для поновлення на військовій службі (а.с. 19).

Також, 28.12.2022 позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з невизнанням з боку Центру комплектування правомірності його звільнення з військової служби, а також щодо отримання направлення на ВЛК (а.с. 16).

Відповідач листом від 26.01.2023 № 303/в на звернення позивача від 28.12.2022 підтвердив свою позицію щодо правомірності прийняття оскаржуваних наказів щодо звільнення позивача (а.с. 17).

09.01.2023 та 10.01.2023 позивач повторно звернувся до відповідача та Центру комплектування з відповідними заявами щодо правомірності його звільнення, на які отримав аналогічні відповіді від 12.01.2023 № 69 та від 31.01.2023 № 378/в відповідно (а.с.20-23).

Крім того, позивач звертався за роз`ясненням щодо порядку проходження і звільнення з військової служби до начальника регіонального управління з територіальної оборони, яке розглянуто та надано відповідь від 09.02.2023 № 1433/6/15 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 , яким позивачу запропоновано повернутись до місця проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , оскільки його звільнення в запас на підставі підпункту б пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є неправомірним. За фактом неправомірного видання командиром в/ч НОМЕР_1 наказу від 15.09.2022 № 55-РС (пункт 58 параграфу 3) проведено службове розслідування, за результатом якого командиру в/ч НОМЕР_1 наказано привести нормативно-правові акти, видані останнім, у відповідність до норм чинного законодавства (а.с. 26-27).

З огляду на вказане, позивач 17.02.2023 звернувся до суду з відповідним позовом про оскарження наказів в/ч НОМЕР_1 про його звільнення з військової служби.

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 08.02.2023 № 17 командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 17.02.2023 №7-РС, відповідно до пункту 59 параграфу 9 якого наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2022 № 55-РС в частині, що стосується звільнення з військової служби в запас солдата ОСОБА_1 , скасовано (а.с.75-93).

На підставі наказу командира начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 03.03.2023 №18-РС командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 07.03.2023 № 63, згідно з яким молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного солдатом резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_4 з 07.03.2023 виключити із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення (а.с.51, 72).

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закону № 2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно ч.3 цієї ж статті військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Частина 9 цієї ж статті визначає, що військовий обов`язок громадяни України поділяється на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно частини 10 цієї ж статті передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч.7 ст. 26 Закону № 2232.).

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України (далі Положення).

Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно п.2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Пунктом 3 Положення передбачено, що громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п.п.5.-7 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Пунктом 12 розділу І Положення передбачено, що, зокрема, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Право видавати накази по особовому складу надається, зокрема, командирам військових частин.

Відповідно до пункту 240 розділу ХІІ Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Розділом XII вказаного Положення визначається порядок звільнення з військової служби.

Так, згідно з п. 242 розділу ХІІ Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Пунктом 260 цього розділу Положення передбачено, що під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону (абз. 1).

Військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та визнані військово-лікарською комісією непридатними до неї з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку за станом здоров`я, а визнані тимчасово непридатними до військової служби з повторним медичним обстеженням через 6 або 12 місяців - звільненню в запас за станом здоров`я із зазначенням у наказі про звільнення, що ці особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку (абз. 9).

Громадяни, звільнені з військової служби, у п`ятиденний строк після виключення зі списків особового складу військової частини зобов`язані прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття їх на військовий облік (абз. 10).

Судом першої інстанції було проаналізовано вищевказані правові норми і внаслідок цього зроблено висновок про наявність колізії між положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України» затверджений Указом Президента Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Зокрема, нормами статті 26 Закону № 2232 не передбачено таке звільнення з військової служби як підставу «звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я під час дії воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації та визнані тимчасово непридатними до військової служби з повторним медичним обстеженням через 6 або 12 місяців (із зазначенням у наказі про звільнення, що ці особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку)», проте, абз. 9 пункту 260 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України» затверджений Указом Президента Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, таку підставу звільнення містить.

Тобто, вказане Положення доповнило додаткову підставу (умови) звільнення, хоча само по собі Положення має визначати механізм вирішення питань про звільнення, а не визначати підстави (додаткові) звільнення ніж ті, що визначені нормою Закону (норма матеріального права яка має вищу юридичну силу).

Відповідно до ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Тобто, з урахування встановлених обставин та вищенаведених норм закону, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно визначив, що під час розв`язання правової колізії між нормами права, перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги з огляду на вищевикладене.

Крім того, колегія судді наголошує, що надаючи оцінку всім іншим доводам учасників справи приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої, в наслідок чого вони не заслуговують уваги.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Повний текст виготовлено 28.09.2023.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина