Справа № 300/817/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2023 р. справа № 300/817/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Ілюк А.Р.,
представника відповідача Варцаб`юка О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2021 № 004784/0706, № 004785/0706, № 004782/0706, № 004783/0706,-
ВСТАНОВИВ:
Фізична соба підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.07.2021 № 004784/0706, № 004785/0706, № 004782/0706, № 004783/0706.
Позовні вимоги мотивовано тим, що проведення фактичної перевірки незаконною та такою, що проведена без правових підстав для її призначення. Так, позивач, вказує, що фактичні перевірки, за результатами яких прийнято оспорені податкові повідомлення-рішення, проведені за відсутності підстав для її проведення та з порушенням порядку, оскільки в наказах про проведення таких перевірок, не зазначені конкретні підстави згідно підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України). Позивач не зміг ознайомитися з актами перевірок, оскільки надані йому копії актів були написані від руки і не розбірливо. Також позивач вказав на те, що контролюючим органом прострочено строк розгляду його скарги в порядку статті 56 ПК України, а тому таку скаргу слід вважати задоволеною.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву залишено без руху через несплату позивачем судового збору за подання позовної заяви в належному розмірі.
09.03.2022 позивач усунув вказаний вище недолік, подавши разом зі заявою від 05.03.2022 платіжне доручення № 24 від 04.03.2022 про доплату судового збору в розмірі 4591,00 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
02.05.2022 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області подано відзив на позов. Відповідач позов заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача вказав на те, що фактична перевірка позивача проведена з дотриманням вимог податкового законодавства. Відповідач не заперечив щодо виявлених під час фактичних перевірок податкових правопорушень. Просить в позові відмовити.
Ухвалою від 16.06.2023 суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 16.08.2023 о 14:30 год. Також вказаною ухвалою суд витребував у відповідача додаткові докази у справі.
11.08.2023 від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення.
В судовому засіданні від 16.08.2023 суд відклав розгляд справи через неявку позивача чи його представника, а саме: на 05.09.2023 о 13:30 год.
Позивач отримав судову повістку 22.08.2023.
В судове засідання 05.09.2023 позивач не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Суд перейшов до розгляду справи по суті. В судовому засіданні суд запропонував представнику відповідача надати додаткові докази, через що було оголошено перерву до 20.09.2023 о 13:30.
06.09.2023 відповідачем подано клопотання про долучення до справи додаткових доказів на вимогу суду: копій витягів з інформаційної бази даних підсистеми «АІС» Z-звітів за період з 24.07.2020 по 30.09.2020 що об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Позивач в судове засідання не з`явився. Направлена на його адресу місця державної реєстрація, та вказану в позовній заяві ( АДРЕСА_3 ) судова повістка повернулася 12.09.2023 з відміткою: «адресат відсутній».
За вказаних обставин, з огляду на положення частини четвертої статті 124, суд вважає, що позивача повідомлено належним чином про дату й час судового засідання, а справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
20.09.2023 представник відповідача заперечив проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
02.06.2021 начальником Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області видано два накази на проведення фактичної перевірки об`єктів господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 :
1) наказ № 1014-п «Про проведення фактичної перевірки» з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2., пп. 80.2.5, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України, доручено з 02.06.2021 посадовим особам: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести фактичну перевірку АЗС за адресою: вул.Юності, 45, с.Микитинці, Івано-Франківської МОТГ;
2) наказ № 1013-п «Про проведення фактичної перевірки» з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2., пп. 80.2.5, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України, доручено з 02.06.2021 посадовим особам: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 провести фактичну перевірку АЗС за адресою: АДРЕСА_2 .
Посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області Володимиром Костюком та ОСОБА_6 02.06.2021, на підставі направлень на перевірку №№ 1328, 1329 від 02.06.2021 і наказу № 1014-п від 02.06.2021 проведено фактичну перевірку господарської одиниці: АЗС за адресою: АДРЕСА_2 . На направленнях є розписка ОСОБА_1 про пред`явлення йому службових посвідчень ревізорів, цих направлень та наказу на проведення фактичної перевірки.
При здійсненні перевірки посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області встановлено ряд порушень, які зафіксовані в акті (довідці) фактичної перевірки № 332609/15/РРо/ НОМЕР_1 (№ 090307) від 11.06.2021 (далі акт перевірки), а саме:
Опис порушень. Пункт 2.20:
«Порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів за місцем реалізації, а саме : відповідно до п.18 Технічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій затверджених Державною комісією з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 р. N 13 у режимі звітування здійснюється формування та друкування звітів установленої форми, чеки X- і Z-звітів ЕККА повинні додатково містити фактичні залишки пального (у літрах) кожного найменування (у кожному з розхідних резервуарів) на момент формування звітів.
Враховуючи вищевикладене, фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС, мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.
Не своєчасна реєстрація в Єдиному державному реєстрі рівномірів-лічильників на місці відпуску пального на акцизному складі за адресою вул.. Ленкавського, 17, м. Івано-Франківськ в кількості 1 шт..
Незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу подання щоденного електронного документу даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби, та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Загальна кількість не поданих електронних документів становить 29 випадків (додаток 1);
Незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання щоденного електронного документу даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби, та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Загальна кількість не поданих електронних документів становить 23 випадків (додаток 2);
Недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари з використанням електронних платіжних засобів».
Пункт 3.1. Встановлено порушення:
« п.12 ст. З Закон України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг № 265/95-ВР від 06.07.1995р., із змінами та доповненнями;
п. 177.10, п. 230.1.2 п. 230.1.3 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями);
п. 14.19 ст. 14 ЗУ від 05.04.2001 № 2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»; Постанова Кабінету Міністрів України від 29.09.20Юр № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів».
В акті перевірки вказано, що вона здійснено в присутності ОСОБА_1 (ФОП) та ОСОБА_7 (оператор АЗС). ОСОБА_1 ознайомлений із змістом акта фактичної перевірки, однак відмовився від підпису та отримання другого примірника акта перевірки, про що складено відповідний акт.
ОСОБА_7 поставив підпис під документом: «Пояснення» в якому зазначено про те, що він перебуває на посаді касира-оператора АЗС, адреса АЗС: вул.Ленкавського, 17, м.Івано-Франківськ, в ФОП ОСОБА_8 згідно трудового договору з грудня 2019 року. Із змістом статті 63 Конституції України ознайомлений. Далі : « 02.06.2021р. я продав ДП 4.081 л. по ціні 24,50 грн. на загальну суму 100 грн. При отриманні коштів запитав чи потрібно фіскальний чек. Після відмови клієнта від отримання чеку, чек був вибитий через 5 хв. та залишився в прииміщенні. Пояснення написані власнорусно, без примусу, немаю претензій до перевіряючих. Змінний звіт форми 17НП на АЗС не ведеться, журнал обліку нафтопродуктів (пального) за формою № 6 також не ведеться. »
Окрім вказаних пояснень, до акту перевірки долучено: опис готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків всього на суму 1317 грн., фіскальний чек від 02.06.2021 на суму 99,96 грн.; Х-звіт від 02.06.2021; додаток 1 : Перелік несвоєчасно поданих електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по акцизному складу № 1010946 за адресою: АДРЕСА_2 (в кількості 23); додаток 2: Перелік неподаних електронних документів про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по акцизному складу № 1010946 за адресою: АДРЕСА_2 (в кількості 29), акт інвентаризації про залишки палива АЗС ФОП ОСОБА_1 на акцизному складі уніфікований номер АС 1010946 за адресою: АДРЕСА_2 , за підписом ОСОБА_1 (вид палива ДП, документальні залишки 2587,41 л, фактичні залишки 2540,4 л, розбіжність 47,01 л.).
ФОП ОСОБА_1 не подав заперечень на акт фактичної перевірки № 3326/09/15/РРО/ НОМЕР_1 від 11.06.2021.
За наслідками вказаної вище фактичної перевірки, 21.06.2021 відповідачем прийнято:
Також посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 02.06.2021, на підставі направлень на перевірку №№ 1330, 1331 від 02.06.2021 і наказу № 1013-п від 02.06.2021 проведено фактичну перевірку господарської одиниці: АЗС за адресою: вул.Юності, 45, с.Микитинці, Івано-Франківської МОТГ. На направленнях є розписка ОСОБА_11 про пред`явлення йому службових посвідчень ревізорів, цих направлень та наказу на проведення фактичної перевірки.
Для проведення фактичної перевірки інспекторами - ревізорами виставлено вимогу ФОП ОСОБА_1 про надання до 03.06.2021 документів, зокрема, книгу обліку доходів і витрат, книги обліку розрахункових операцій, дані щодо ведення обліку залишків товарно-матеріальних цінностей, довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання-відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, відомості про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників та витратомірівлічильників на АЗС, що використовувалися з 31.03.2020. Вимогу отримано ОСОБА_1 02.06.2021, про що свідчить його підпис на такій вимозі.
Також виставлено вимогу про проведення інвентаризації, яку отримано ОСОБА_1 02.06.2021 під розписку.
Опис порушень. Пункт 2.20:
Незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу надання щоденного визначеного документу про фактичні залишки на початок та кінець звітної доби, та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (додаток 2).
Незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання щоденного електронного документа даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби, та про добові фактичні залишки отриманого та реалізованого пального у розрізі товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літра, який розташований за адресою Юності, 45 с. Микитинці. Загальна кількість несвоєчасного подання електронних документів становить 29 випадків (додаток 1).
Не обладнання (відсутність) рівноміра-лічильника рівня пального на вказаному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі за адресою вул. Юності, 45, с. Микитинці в кількості 1 шт., а саме у період з 24.07.2020р. по 01.10.2020р. згідно Z- звітів РРО 1192-1245 на загальну суму 132 847, 3 грн відбувалась реалізація певного пального з акцизного складу необладнаного рівномірами-лічильником рівня пального у резерві.
Несвоєчасна реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного податку розташованого за адресою АДРЕСА_1 в кількості 1 шт.»
Пункт 3.1 Встановлено порушення:
«п.12 ст. З Закону України від 06.07.1995р. №265/95/-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями); Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями); Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затверджено постановою Правління національного банку України від 29.12.2017р. № 481 (зі змінами та доповненнями); п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями); Кодексу законів про працю України;
В акті перевірки вказано, що вона здійснено в присутності ОСОБА_1 (ФОП) та ОСОБА_11 (оператор АЗС). ОСОБА_1 ознайомлений із змістом акта фактичної перевірки, однак відмовився від підпису та отримання другого примірника акта перевірки, про що складено відповідний акт.
ОСОБА_11 поставив підпис під документом: «Пояснення» в якому зазначено про те, що він перебуває на посаді оператора АЗС, адреса АЗС: вул.Юності, 45, с.Микитинці, Івано-Франківської МОТГ, в ФОП ОСОБА_1 згідно трудового договору, стаж 1 рік. Із змістом статті 63 Конституції України ознайомлений. Далі по тексту: « 02.06.2021р. я продав 2 л. ДП евро 5 по ціні 24,50 грн. на загальну суму 49 грн. Фіскальний чек видав. На АЗС розташований 1 резервуар та 1 паливно-роздавальна колонка. Резервуар обладнаний рівнеміром лічильником, який передає дані на сервер НАВІ ТРЕК. Керівник має доступ до всіх даних по рівнеміру в електронному варіанті онлайн.»
Окрім вказаних пояснень, до акту перевірки долучено: опис готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків всього на суму 600 грн.; фіскальний чек від 02.06.2021 на суму 45 грн.; Х-звіт від 02.06.2021; додаток 1 : Перелік несвоєчасно поданих електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по акцизному складу № 1010945 за адресою: АДРЕСА_1 (в кількості 29); додаток 2: Перелік неподаних електронних документів про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по акцизному складу № 1010946 за адресою: АДРЕСА_2 (в кількості 26); акт інвентаризації про залишки палива АЗС ФОП ОСОБА_1 на акцизному складі уніфікований номер АС 1010945 за адресою: м АДРЕСА_1 , за підписом ОСОБА_1 (вид палива ДП, документальні залишки 5580,32л., фактичні залишки 5520,5л., розбіжність 59,82л.).
Також посадовими особами відповідача, які проводили фактичну перевірку позивача, складено два акти відмови від підпису та отримання другого примірника акта фактичної перевірки від 11.06.2021 та про відмову від отримання протоколу про адміністративні правопорушення № 483 від 11.06.2021.
ФОП ОСОБА_1 не подав заперечень на акт фактичної перевірки № 090306 від 11.06.2021.
За наслідками вказаної вище фактичної перевірки, 21.06.2021 відповідачем прийнято:
- податкове повідомлення-рішення № 004784/0706, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (фінансові) санкції в розмірі 273438,62 грн. Згідно розрахунку: порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: порушення порядку ведення товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку - не відображено обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат на суму 136719,31 грн., штрафна санкція згідно з ст. 20 Закону № 265/95-ВР від 06.07.1995 на суму 273438,62 грн. (136719,31 грн * 2).
ФОП ОСОБА_1 подав скаргу від 09.08.2021 до Державної податкової служби України (далі ДПС) на податкові повідомлення-рішення від 21.07.2021 № 004784/0706, № 004785/0706, № 004782/0706, № 004783/0706.
Рішенням ДПС України від 24.12.2021 № 29132/6/9900-06-03-01-06 скаргу позивача від 09.08.2021 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 21.07.2021 № 004784/0706, № 004785/0706, № 004782/0706, № 004783/0706 без змін.

Також судом встановлено, що постановами Івано-Франківського міського суду від 18.08.2021 у справах № 344/10229/21 та № 344/10227/21 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 21.07.2021 № 004784/0706, № 004785/0706, № 004782/0706, № 004783/07061, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про їх скасування.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального

Відповідно до підпунктів 80.2.2., 80.2.5., 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 81.1. статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, відповідних документів.

З аналізу наведених норм права слідує, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.

В досліджуваному випадку фактична перевірка проведена згідно наказів Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 02.06.2021 за № 1014-п та № 1013-п.

За змістом вказаних наказів фактичні перевірки ФОП ОСОБА_1 , проведені за місцем здійснення ним господарської діяльності: АЗС за адресою: АДРЕСА_1 та АЗС за адресою: вул. Ленкавського, 17, м.Івано-Франківськ, «з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2., пп. 80.2.5, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України».

Позивач, посилаючись на зміст наказу на проведення перевірки, вказує на порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, оскільки такий наказ не містить конкретних підстав (обставин), які зумовили призначення цієї перевірки, окрім посилання на норми: підпункти 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З огляду на доводи позивача, суд зазначає про те, що за змістом підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки є наявність в контролюючого органу та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В спірному випадку під час розгляду цієї справи судом відповідач надав суду лист ДПС від 26.05.2021 № 1958/7/99-00-07-05-03-07 щодо проведення фактичних перевірок місць роздрібної торгівлі пальним, зокрема за адресою: вул. Юності, 45, с.Микитинці, Івано-Франківської МОТГ, та вул. Ленкавського, 17, м.Івано-Франківськ, з огляду на інформацію з баз даних контролюючого органу, що стала підставою для проведення фактичної перевірки позивача на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Щодо підстав для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України, то суд вказує таке.

Так, системний аналіз підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Суд вважає, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України щодо визначення цієї підстави фактичної перевірки кореспондується з нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Отже, в спірному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 520/7331/21, від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а, від 12.08. 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 року у справі № 815/1978/18, від 05.11.2018 року в справі № 803/988/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4766/17.

Тобто, з огляду на диспозицію підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у відповідача були підстави для призначення фактичної перевірки позивача з огляду на здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Водночас, суд вважає, що у відповідача не було підстав для проведення фактичних перевірок позивача в тій частині, що стали підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 21.07.2021 № 004782/0706 та № 004784/0706 про застосування штрафу згідно з статті 20 Закону № 265/95-ВР, за порушення, які передбачені пунктом 12 статті 3 вказаного Закону, оскільки пунктом 52-2 розділу ХХ ПК України в спірний період (червень 2021) було встановлено мораторій на проведення таких перевірок.

Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За правилами пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (пункт 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР ).

Натомість, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначені.

Таким чином, правила та порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій та здійснення за їх допомогою відповідних розрахункових операцій, зокрема і вимоги щодо використання режиму програмування найменування підакцизного товару, а також відповідальність за порушення таких вимог в повному обсязі врегульовані приписами Закону № 265/95-ВР. Вимоги ж щодо виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та відповідальність за їх порушення встановлені спеціальним Законом № 481/95-ВР.

Пунктом 52-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в редакції, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон № 540-IX), тобто в редакції, яка була чинна на час призначення та проведення фактичної перевірки в цій справі, передбачено:

«Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

-обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

-цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

-обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

-здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу».

В постанові від 17.05.2022 в справі № 520/592/21 Верховний Суд щодо застосування вказаних норм зробив такий висновок:

«Аналіз наведених вище норм права свідчить, що на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не діє мораторій на проведення фактичних перевірок, зокрема, з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тобто тих питань, що врегульовані нормами Закону № 481. Фактична перевірка із зазначених питань може бути проведена з підстав, визначених підпунктами 80.2.2 (наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства), 80.2.3 (письмове звернення покупця (споживача)), 80.2.5 (наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства).

Разом з тим, виключень щодо можливості проведення фактичних перевірок з питань здійснення платниками податків розрахункових операцій, що врегульовано приписами Закону №265, положення пункту 52-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не містять.

Враховуючи викладене, правильними є доводи скаржника, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), податковий орган у цій справі не мав повноважень на дослідження у ході проведення фактичної перевірки позивача питань щодо дотримання ним вимог Закону №265.

Отож висновок суду першої інстанції та доводи відповідача, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального охоплює собою і можливість перевірки контролюючим органом дотримання платниками податків Закону № 265 визнається колегією суддів безпідставними, оскільки здійснення наведених ним функцій охоплюється саме приписами Закону № 481.»

Таким чином суд дійшов висновку про те, що контролюючий орган не мав повноважень на дослідження у ході проведення фактичної перевірки позивача питань щодо дотримання ним вимог Закону № 265/95-ВР.

Встановлені главою 8 розділу ІІ ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні ПК України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само, на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а відтак, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень частини другої статті 74 КАС щодо допустимості доказів, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення контролюючим органом перевірки, за наслідками якої й було прийняте податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність останнього.

В постановах від 12 жовтня 2022 у справі № 160/24072/21, від 28 жовтня 2022 у справі № 600/1741/21-а Верховний Суд, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, вказав, що невиконання вимог ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

В спірному випадку, застосовуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, суд в цій справі вважає, що допущені відповідачем порушення вимог ПК України щодо призначенння та проведення фактичної перевірки позивача є суттєвими, і тягнуть за собою наслідок у вигляді визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004782/0706 та № 004784/0706.

Щодо інших доводів позивача, окрім відсутності підстав для проведення фактичних перевірок, в частині недотримання контролюючим органом процедурих вимог під час проведення таких перевірок та процедури адміністративного оскарження, то суд заначає таке.

Як свідчать матеріали справи, направлення на перевірку містять належні відомості, передбачені Податковим кодексом України, зокрема, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та дані про суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (фактична перевірка), а також підстави.

Вказані направлення вручено 02.06.2021 під розписку ФОП ОСОБА_1 (АЗС за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_11 (оператору АЗС за адресою: АДРЕСА_1 ).

Щодо заперечення позивача щодо неотримання направлення на проведення перевірки за адресою АЗС: АДРЕСА_1 , то суд звертає увагу на те, що по-перше, позивач у відповіді на відзив визнав, що він таки був на об`єктах перевірки та йому були надані для ознайомлення службові посвідчення, направлення на перевірку та наказ (сторінка 3, абзац 4). По-друге, в контексті організації та проведення фактичних перевірок без участі особисто позивача як суб`єкта, який фактично здійснює господарську діяльність, то суд звертає увагу на те, що згідно положень Податкового кодексу України фактичні перевірки проводяться за участю особи, яка на правомірних підставах присутня на об`єкті перевірки. Як свідчать матеріали справи, фактичні перевірки 02.06.2021 проведені в присутності працівників позивача: ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , що ним не заперечується.

Відтак, проведення спірної фактичної перевірки за участю працівників ФОП ОСОБА_1 (оператори АЗС), вручення їм направлень на перевірку, не є порушенням в розумінні положень Податкового кодексу України.

Позивач не подав суду доказів на підтвердження того, що він не зміг своєчасно скористалася можливістю ознайомитися із актами фактичної перевірки, зокрема подати заперечення включно до 21.07.2021 дати прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. В позовній заяві позивач визнав про те, що 11.06.2021 він мав можливість ознайомитися та отримати копії таких актів перевірок, проте він відмовився з мотивів того, що такі акти заповнені в рукописний спосіб, нерозбірливо. Суд не вважає такі мотиви поважними причинами неможливості реалізації права на заперечення висновків перевірки, оскільки податковий закон не встановлює обов`язку оформлення посадовими особами контролюючого органу, які проводили фактичну перевірку, акту фактичної перевірки лише машинописним способом, що випливає з швидкоплинності проведення таких перевірок за місцем здійснення платником податків господарської діяльності. Окрім цього, суд вказує, що заповнений в пунктах 2 та 3 актів фактичних перевірок від 11.06.2021 текст є в загальному доволі чітким та розбірливим, що дає можливість, за умови належних зусиль, встановити його зміст. Отже, суд вважає, що позивач мав можливість скористатися правом на заперечення висновків контролюючого органу до прийняття ним спірних податкових повідомлень-рішень, а також подати необхідні докази в спростування висновків, зроблених посадовими особами відповідача за результатами проведених фактичних перевірок, однак цього не зробив.

Окрім цього, судом не встановлено порушень щодо складання акту перевірки відповідно до вимог статті 86 ПК України, які б носили суттєвий характер.

Щодо доводів позивача про те, що ДПС України, прийнявши рішення від 24.12.2021, пропущено встановлений статтею 56 ПК України строк на розгляд його скарги від 09.08.2021 в порядку адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, що є спірними в цій судовій справі, то суд їх відхиляє. Суд звертає увагу на те, що таке рішення ДПС прийнято з дотриманням вимог статті 56 ПК України, з огляду на зміни внесені Законом України від 13.05.2020 № 591, в частини зупинення перебігу строків, встановлених цією статтею на період дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19). Станом на серпень-грудень 2021 в Україні діяв встановлений урядом такий карантин.

Щодо правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706 по суті їх прийняття, то суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (пп. 14.1.141-1 пункту 14.1. статті 14 ПК України).

Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу (пп. 14.1.224. пункту 14.1. статті 14 ПК України).

Приписами підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливо роздавальні колонки та/або оливо роздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (далі ЄДР);

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в ЄДР у такі строки:

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Ця норма внесена до Податкового кодексу України у зв`язку із набранням чинності 1 січня 2019 року Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року №2628-VIII.

Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників міститься у ЄДР у вигляді Довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри та Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, форми яких затверджені наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 за № 944.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 891 (далі - Порядок № 891).

Пунктом 2 Порядку № 891 визначено, що:

1) витратомір-лічильник - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах;

2) рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Судом встановлено, та не заперечується позивачем, що фактичними перевірками АЗС, які розташовані за адресою: вул.Ленкавського 17, м.Івано-Франківськ, та вул.Юності, 45, с.Микитинці, за якими здійснює господарську діяльність ФОК ОСОБА_1 , встановлено несвоєчасну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі двох витратомірів-лічильників на місці відпуску пального на акцизних складах № 1010946 та № 1010945 (по одному на кожному складі). Так, згідно наданих відповідачем даних з Єдиного державного реєстру такі витратоміри-лічильники на акцизних складах № 1010946 та № 1010945 зареєстровані позивачем лише 01.10.2020 (а.с. 131).

Окрім цього, по АЗС за адресою вул. Юності, 45 с. Микитинці згідно Z-звітів РРО 1192-1245 на загальну суму 132847,3 грн. та по АЗС за адресою: вул. Ленкавського, 17, м. Івано-Франківськ, згідно Z-звітів РРО №1140-1188 на загальну суму 96875,45 грн., у період з 24.07.2020 по 01.10.2020 відбувалася реалізація пального з акцизних складів № 1010946 та № 1010945, необладнаних рівномірами-лічильниками рівня пального у резерві, тобто неодноразово, за відсутності в цей період встановленого та зареєстрованого на кожному вказаному складі такого рівноміра-лічильникав по 1 на кожному складі (а.с. 140-143).

Суд вказує на те, що позивач в позовній заяві не заперечив вказані факти.

Щодо твердження позивача у відповіді на відзив, про безпідставність висновку перевірки про відсутність рівнемірів-лічильників, оскільки згідно акту від 29.09.2020 було встановлено такий рівнемір-лічильник, що й підтвердив у своїх поясненнях ОСОБА_11 , то суд їх відхиляє. Так суд звертає увагу на те, що реєстрація рівномірів-лічильників відбулася лише 01.10.2021 (а.с. 131), що похідно підтверджує й наданий позивачем акт встановлення обладнання (рівнеміра) № 30 від 29.09.2021. Тобто у період з 24.07.2020 по 01.10.2020 відбувалася реалізація пального з акцизних складів № 1010946 та № 1010945 без їх обладнання рівномірами-лічильниками в кількості по 1 на кожному такому складі.

Відповідальність за вказані неодноразові порушення встановлена пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України. Так вказаною нормою передбачено:

Не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Відповідно до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу)».

Як передбачено було пунктом 18 підрозділу 5 Розділу XX ПК України до 28 грудня 2019 року норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 січня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.

У зв`язку із набранням чинності 29 грудня 2019 року Закону № 391-IX пункт 18 підрозділу 5 Розділу XX ПК України цього Кодексу викладено редакції, відповідно до якої норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.

Отже, з огляду на зміст вказаних норм податкового закону, відповідальність розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів., за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі витрагомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками настає з 1 квітня 2020 року. При цьому, по кожному факту невчасної реєстрації такого обладання застосовується штраф, з огляду на повторюваність протягом року, і таке правопорушення вважається завершеним у момент нереєстрації витрагоміра-лічильника, рівнеміра-лічильника у встановлений податковим законом строк. Тобто сам факт реєстрації з порушенням встановленого строку на таку дію лише підтверджує факт нереєстрації вказаного обладання у встановлений податковим законом строк, тобто на час такої реєстрації (що в спірному випадку мало місце 01.10.2020) склад правопорушення, відповідальність за яке передбачено пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України, вже є завершеним. Окрім цього, також є завершеним склад правопорушення щодо не обладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників на введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизних складах № 1010946 та № 1010945, по кожному факту реалізації пального в період з 24.07.2020 по 01.10.2020.

У цій справі не є спірним факт того, що ФОП ОСОБА_1 станом на 01.04.2020-01.10.2020 був розпорядником акцизних складів № 1010946 та № 1010945, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів ( в спірних випадках 10 куб. метрів - АЗС по вул. Ленкавського, 17, м.Івано-Франківськ, та 25 куб. метрів АЗС по вул. Юності, 45, с.Микитинці).

Вказаний факт не спростовано позивачем жодними доказами. Також позивачем не подано доказів того, що вказані акцизні склади до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що законодавчі зміни, на підставі яких у Позивача виник обов`язок обладнати акцизний склад відповідними засобами вимірювання та вчасно їх зареєструвати у відповідному реєстрі, були прийняті заздалегідь. Фактично, нормою Закону № 391-IX розпорядникам указаних складів було надано додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Позивач під час судового розгляду не вказав об`єктивних обставин, які б свідчили про неможливість реалізації передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України обов`язку до 1 квітня 2020 року, як і не навів обставин, підтверджених належними доказами, що реалізація такого обов`язку перебувала винятково поза межами його впливу.

Отже, відповідач правомірно застосував до позивача в податкових повідомленнях-рішеннях від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706 штрафи в розмірі 200000 грн. (100000 грн. з розрахунку: 2 * 50000 грн. в кожному рішенні) на підставі пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

Щодо застосування відповідачем штрафів в розмірі 29000 грн. та 23000 грн. разом 52000 грн. (по 1000 грн. за кожне правопорушення) в податковому повідомленні-рішенні від 21.07.2021 № 004783/0706 за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового в кількості 29, та незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового в кількості 23, та штрафів в розмірі 26000 грн. та 29000 грн., разом 55000 грн. (по 1000 грн. за кожне правопорушення) в податковому повідомленні-рішенні від 21.07.2021 № 004785/0706 за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового в кількості 26, та незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового в кількості 29, чим порушено підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, то суд зазначає таке.

Підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК встановлено, що розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Фактичні показники витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15°С, крім показників паливороздавальних колонок та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

За правилами пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Факт несвоєчасного подання елетронних документів про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального у розрізі кодів товарних під категорій згiдно з УКТ ЗЕД у літрах та факт неподання таких документів підтверджується додатками № 1 та № 2 до актів фактичних перевірок від 11.06.2021.

Сам факт неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального по акцизному складу № 1010946 у зазначені дати: 01.10.2020, 02.10.2020, 05.10.2020, 06.10.2020, 07.10.2020, 08.10.2020, 09.10.2020, 12.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020, 19.10.2020, 20.10.2020, 21.10.2020, 23.10.2020, 28.10.2020, 29.10.2020, 02.11.2020, 06.11.2020, 13.11.2020, 18.11.2020, 20.11.2020, 27.11.2020, 01.12.2020, 04.12.2020, 08.12.2020, 18.12.2020, 03.01.2021, 11.01.2021; по акцизному складу № 1010945 у зазначені дати: 01.10.2020, 02.10.2020, 07.10.2020, 08.10.2020, 09.10.2020, 12.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020, 19.10.2020, 20.10.2020, 21.10.2020, 22.10.2020, 23.10.2020, 28.10.2020, 29.10.2020, 02.11.2020, 06.11.2020, 13.11.2020, 18.11.2020, 20.11.2020, 27.11.2020, 04.12.2020, 08.12.2020, 18.12.2020, 11.01.2021, позивачем не заперечується.

Також позивачем не заперечуються факти несвоєчасного подання таких електронних документів по акцизному складу № 1010946, звітна доба дата подачі: 31.10.2020 04.04.2021, 30.11.2020 02.12.2020, 09.12.2020 11.12.2020, 11.12.2020 16.12.2020, 14.12.2020 16.12.2020, 21.12.2020 23.12.2020, 24.12.2020 07.04.2021, 25.12.2020 28.12.2020, 29.12.2020 05.01.2021, 30.12.2020 05.01.2021, 04.01.2021 10.01.2021, 14.01.2021 16.01.2021, 18.01.2021 20.01.2021, 20.01.2021 22.01.2021, 22.01.2021 26.01.2021, 25.01.2021 27.01.2021, 27.01.2021 29.01.2021, 29.01.2021 01.02.2021, 05.02.2021 08.02.2021, 19.02.2021 22.02.2021, 23.02.2021 25.02.2021, 25.02.2021 27.03.2021, 01.04.2021 03.04.2021; по акцизному складу № 1010945 звітна доба дата подачі: 31.10.2020 04.04.2021, 03.11.2020 04.04.2021, 22.11.2020 25.11.2020, 30.11.2020 02.12.2020, 09.12.2020 11.12.2020, 11.12.2020 16.12.2020, 14.12.2020 16.12.2020, 21.12.2020 23.12.2020, 24.12.2020 05.01.2021, 25.12.2020 05.01.2021, 28.12.2020 05.01.2021, 29.12.2020 05.01.2021, 30.12.2020 05.01.2021, 04.01.2021 12.01.2021, 05.01.2021 12.01.2021, 14.01.2021 16.01.2021, 18.01.2021 20.01.2021, 20.01.2021 22.01.2021, 22.01.2021 26.01.2021, 23.01.2021 26.01.2021, 27.01.2021 29.01.2021, 29.01.2021 01.02.2021, 02.02.2021 04.02.2021, 05.02.2021 08.02.2021, 08.02.2021 10.02.2021, 19.02.2021 22.02.2021, 23.02.2021 25.02.2021, 25.02.2021 27.03.2021, 01.04.2021 03.04.2021.

Окрім того, ФОП ОСОБА_1 не наведено будь-яких доводів щодо наявності обставин, які б свідчили про відсутність його вини у незабезпеченні виконання зобов`язань, покладених на нього приписами підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК.

Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт порушення його права як платника податків прийняттям відповідачем податкових повідомлень-рішень від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706 про накладення штрафів на підставі пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України.

Щодо посилання позивача на факти, встановлені постановами Івано-Франківського міського суду від 18.08.2021 у справах № 344/10227/21 та № 344/10229/21, то з огляду на зміст складу адміністративного правопорушення: порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації частина перша статті 155-1 КУпАП, факти встановлені вказаними судовими рішеннями не впливають на висловлений вище висновок суду щодо правомірності податкових повідомлень-рішень від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004782/0706 та № 004784/0706. Відмовити у задоволенні позові про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано платіжні доручення № 16 від 04.02.2022 про сплату судового збору на суму 2481,00 грн. та № 24 від 04.03.2022 на суму 4591,00 грн., всього - 7072,22 грн. (а.с. 34, 43).

Сторонами не подано суду жодних інших доказів понесення судових витрат у справі.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 4002,17 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004782/0706 та № 004784/0706.

Відмовити в задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.07.2021 № 004783/0706 та № 004785/0706.

Cтягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018) 4002 (чотири тисячі дві) гривні 17 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 29 вересня 2023 р.