Справа № 380/8720/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8720/22 пров. № А/857/11180/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 380/8720/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції Кузан Р.І.,

час ухвалення рішення 22.05.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії у Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням стажу роботи за період з 20.08.1985 по 27.08.1993 на підставі записів у трудовій книжці в державному проектному інституті Туркменгоспроект, з вересня 2013 року по жовтень 2015 року на підставі довідки про заробіток ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) від 02.07.2019 №б/н, з червня 2015 року по червень 2019 року на підставі довідки від 02.07.2019 №б/н про заробіток в ООО ИБТ (росія, м. Москва);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням стажу роботи за період з 20.08.1985 по 27.08.1993 на підставі записів у трудовій книжці в державному проектному інституті Туркменгоспроект, з вересня 2013 року по жовтень 2015 року на підставі довідки про заробіток ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) від 02.07.2019 №б/н , з червня 2016 року по червень 2019 року на підставі довідки від 02.07.2019 №б/н про заробіток в ООО ИБТ.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 17.09.2020 їй призначено пенсію за віком. 19.11.2021 позивачка звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії за віком з врахуванням стажу роботи до призначеної пенсії період роботи з 20.08.1985 по 27.08.1993 в Туркменській РСР на посаді інженера геодезиста в державному проектному інституті Туркменгоспроект, що підтверджується записами про стаж роботи в трудовій книжці, період роботи з 16.09.2013 по 30.10.2015 в Республіці Туркменістан на ИП Гунортагурнайишгурлушик, що підтверджується довідкою підприємства за вказаний період про заробіток, період з червня 2016 року по червень 2019 року в російській федерації, місто москва в ТОВ ІБТ, що підтверджується довідкою підприємства. Однак, відповідачем протиправно відмовлено у проведенні такого перерахунку через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та Туркменістану. Звертає увагу, що ненадання органами Пенсійного фонду російської федерації чи підприємствами, де вона працювала, інформації по сплаті страхових внесків, не може позбавляти її соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах. Позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків. Тому, відсутність уточнюючої довідки та несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачки періодів її роботи на такому підприємстві. Просить позов задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 380/8720/22 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 16.09.2013 по 30.10.2015 на ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) та проведенні перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати на ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) на підставі довідки про заробіток ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) від 02.07.2019 №б/н та в ООО ИБТ на підставі довідки від 02.07.2019 №б/н про заробіток в ООО ИБТ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у з 16.09.2013 по 30.10.2015 на ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021 з урахуванням заробітної плати за період з вересня 2013 року по жовтень 2015 року на підставі довідки про заробіток ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) та від 02.07.2019 №б/н та за період з червня 2016 року по червень 2019 року на підставі довідки від 02.07.2019 №б/н про заробіток в ООО ИБТ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в доданій позивачем до заяви довідці від 02.07.2019 №б/н про заробіток, за період роботи на території російської федерації з червня 2016 року по червень 2019 року, відсутня інформація про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.

Крім того, в матеріалах електронної пенсійної справи позивачки довідки про заробітну плату за періоди роботи в Туркменістані відсутні.

В спірні періоди позивач працювала на території іноземної держави, дані щодо сплати страхових внесків у спірний період відсутні, яка є основною умовою для зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 380/8720/22 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час вирішення питання про наявність у позивачки права на зарахування спірного періоду до страхового стажу відповідач мав врахувати трудовий стаж, набутий нею на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації та Туркменістану, а при призначенні чи перерахунку пенсії повинен враховуватись отриманий нею заробіток за цей період.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 17.09.2020 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 та додатка до трудової книжки НОМЕР_3 , позивачка в межах спірного періоду працювала з 20.08.1985 по 27.08.1993 в Туркменській РСР в державному проектному інституті Туркменгоспроект та з 16.09.2013 по 30.10.2015 у ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) на посаді інженера геодезиста. З 08.06.2016 по 18.05.2017 та з 24.07.2017 по 21.06.2019 працювала в ООО ИБТ (м.москва, російська федерація).

19.11.2021 позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі довідки ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан) від 02.07.2019 №б/н та довідки від 02.07.2019 №б/н про заробіток в ООО ИБТ.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом ГУ ПФУ в Львівській області від 17.12.2021 №18916-18188/Я-52/8-1300/21 повідомлено ОСОБА_1 про неможливість взяти до уваги надані нею довідки про заробітну плату, видані ИП Гунортагурнайишгурлушик та ООО ИБТ, оскільки в документах відсутні відомості щодо сплати страхових внесків з заробітної плати.

Крім цього відповідач зазначив, що на запит ГУ ПФУ в Львівській області до Державної установи Управління Пенсійного фонду російської федерації по м. Москві і Московській області про проведення перевірки достовірності сум заробітку в довідці від 02.07.2019 б/н за період роботи в ТОВ ИБТ та підтвердження сплати страхових внесків, надійшли відповіді від 09.12.2020 №210-ФПП-И-3/43699 (вх.№455/10 від 01.02.2021) та від 21.04.2021 №210-ПФФ-И-3/4865 (вх. №2286/10 від 26.05.2021) із повторно виданою довідкою про заробітну плату з червня 2016 року по червень 2019 року, в якій відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Щодо покликань апелянта на відсутність доказів сплати страхових внесків при нарахуванні заробітної плати позивачу, що, в свою чергу, виключає можливість зарахування спірних періодів до страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорах з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах-учасницях Угоди, співпрацюють один з одним в порядку, визначеному договором між їх центральними органами.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Відповідно до статті 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 4 частиною 2 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Отже, обчислення стажу роботи позивачки який здобутий на території росії та Туркменістану здійснюється згідно з законодавством російської федерації та Туркменістану, на території яких у спірний період відбувалась трудова діяльність позивачки.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № ПО, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З наявних у матеріалах справи документів колегія суддів встановила, що в трудовій книжці НОМЕР_2 позивачки є записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи у ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан). При цьому, відповідні номери наказів та назва організації є чіткою, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, а тому суд вважає ці записи прийнятними та такими, що дають право на зарахування позивачці періоду її роботи з 16.09.2013 по 30.10.2015 до страхового стажу.

Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що записи спірного періоду роботи позивача з 16.09.2013 по 30.10.2015 оформлені у трудовій книжці відповідно до вимог чинного на момент внесення записів законодавства, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача.

Крім того, аналогічні відомості про роботу позивачки містяться в довідці ИП Гунортагурнайишгурлушик (Туркменістан, м. Ашгабад, вул. Гурбансолтан), про те що позивачка в період з 16.09.2013 по 30.10.2015 працювала на ИП Гунортагурнайишгурлушик.

Також цією довідкою підтверджується нарахування ИП Гунортагурнайишгурлушик позивачці заробітної плати за спірний період.

Крім цього, довідкою ООО ИБТ від 02.07.2019 підтверджується нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за період з червня 2016 року по травень 2017 року та з липня 2017 року по червень 2019 року. При цьому, у довідці наявна примітка, що зі всіх включених у довідку сум заробітку після 01.01.2001 сплачено ЕСН в органи МНС за встановленими ставками.

Отже, довідками ИП Гунортагурнайишгурлушик та ООО ИБТ підтверджується робота позивачки на цих підприємствах у спірний період та отримання нею заробітної плати.

Відповідачем не доведено того факту, що роботодавцями не здійснювались відповідні відрахування із заробітної плати позивача під час його роботи у рф та Туркменістані в спірний період.

Крім того, проаналізувавши норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-УІ, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 02 серпня 2022 року справа № 560/4616/20.

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а також підтвердження роботи позивача у спірні періоди іншими письмовими доказами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування таких періодів трудової діяльності позивача до його страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 380/8720/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 28.09.2023 року