Справа № 300/4558/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4558/22 пров. № А/857/8129/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року (суддя Кафарський В.В., час ухвалення 14:28 год., місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 21.04.2023),

в адміністративній справі №300/4558/22 за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

про визнання дій протиправними,

встановив:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Галицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просила визнати протиправними дії відповідача в частині підготовки передачі арештованого майна на реалізацію на електронних торгах у виконавчому провадженні №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 244076,96 гривень.

Відповідач позовних вимог не визнав, подав до суду першої інстанції відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв незаконне рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 20.10.2022 року боржник ОСОБА_1 після ознайомлення з виконавчим провадженням №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору довідалась, що відповідач в межах зазначеного виконавчого провадження підготував документи та реалізував на електронних торгах майно боржника. Проте жодних документів по реалізації майна боржника на адресу ОСОБА_1 від відповідача не надходило до 02.10.2022 року. Вказує апелянт, що недотримання процедури підготовки та передачі майна на реалізацію на електронних торгах у виконавчому провадженні позбавило інформації боржника про реалізацію його майна та в подальшому унеможливило прийняття участі як самому боржнику на електронні торгах, так і прийняти участь орендарю нежитлового приміщення чи його співвласнику з метою недопущення заниження ціни на майно боржника. Приховування відповідачем такої інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження являється прямим порушенням прав боржника. Звертає увагу скаржник, що вимогами позивача є невідповідність (протиправність) дій відповідача нормам чинною законодавства в частині підготовки та передачі майна на реалізацію на електронних торгах у виконавчому провадженні №62978150, а не поновлення права боржника.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.04.2023 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду від 26.07.2023 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Третя особа ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення, у яких вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін, залишивши без задоволення апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

На виконанні в Галицькому районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження ВП №42121484 згідно виконавчого листа від 18.11.2013 №2/341/618/13, виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ Дельта Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 2437328,63 грн. та судового збору 3441 грн.. Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця від 18.02.2014 року.

У цьому виконавчому провадженні було винесено постанову державного виконавця від 02.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 244076,96 грн. (а.с. 43).

Постановою начальника Галицького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 09.09.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №62978150 щодо виконання постанови державного виконавця №42121484 від 02.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 244076,96 грн. (а.с. 45).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 у справі №300/8204/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2022, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62978150 від 09.09.2020 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2022 у справі №300/8204/21.

Судом також встановлено, що у даному виконавчому провадженні ВП №62978150 було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , а також визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до постанов начальника Галицького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 18.09.2020 (а.с. 46, 48).

Постановою начальника Галицького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 03.02.2022, у вказаному виконавчому провадженні ВП №62978150, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та проведено опис майна, зокрема, 51/100 частки власності у нежитловій будівлі (магазин) в АДРЕСА_1 , загальною площею 300,1 м.кв. (а.с. 58, 50-51, 52-56).

У подальшому, 30.05.2022 року Галицький районний відділ ДВС в межах зазначеного виконавчого провадження ВП №62978150 звернувся до ДП «Сетам» із заявкою на реалізацію описаного й арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме, 51/100 частки нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 300,1 кв.м. (а.с. 63).

За наслідками проведеного 22.08.2022 електронного аукціону (торгів) частини описаного й арештованого майна боржника ОСОБА_1 (51/100 частки нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 300,1 кв.м.) переможцем визначена ОСОБА_2 (а.с. 65, 66).

Не погоджуючись з діями відповідача в частині підготовки передачі арештованого майна на реалізацію на електронних торгах у виконавчому провадженні №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, позивач ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як видно з матеріалів справи, спір виник у виконавчому провадженні ВП №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в частині дій відповідача з підготовки передачі арештованого майна боржника ОСОБА_1 на реалізацію на електронних торгах.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував такі правові норми.

Згідно частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до приспів частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частина 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Положеннями пункту 6 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами частини 1 статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 56 Закону №1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації процесуальних прав.

Примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа є завершальною стадією процесу захисту невизнаних, оспорюваних або порушених прав, свобод та інтересів осіб. Виконавче провадження загалом спрямоване на відновлення прав стягувача. Однак це не повинно порушувати процесуальних прав боржника. Тим більше, що засадою виконавчого провадження є принцип верховенство права, який своєю чергою складається з таких елементів як заборона свавільності та рівність перед законом.

Позаяк заходи примусового виконання рішень передбачають втручання у право власності боржника, то таке втручання повинно ґрунтуватися на законі, мати легітимну мету та знаходитися у справедливому балансі між його правами та публічними інтересами. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Тому завдання суду в таких випадках полягає в тому, щоб оцінити, чи відповідають застосовані державним виконавцем заходи нормам законодавства про виконавче провадження, і, якщо так, чи не були вони довільними або явно нерозумними.

Щодо законності дій відповідача в процедурах звернення стягнення на нежитлову нерухомість боржника у виконавчому провадженні №62978150 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано майно частка власності 51/100 нежитлової будівлі, магазину загальною площею 300,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 52-56).

Судом встановлено, що державним виконавцем 03.02.2022 було здійснено виїзд на місце знаходження майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03.02.2022 у ВП №62978150 (а.с. 50-51, 58).

Частиною 1 статті 20 Закону №1404-VIII встановлено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно з частиною першою статті 57 Закону №1404-VIII, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

Положеннями частини 4 статті 57 Закону №1404-VIII визначено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Галицьким відділом державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 07.02.2022 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення початкової вартості майна: 51/100 частка власності у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 300,1, для примусової реалізації на прилюдних торгах, яку разом з постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника 08.02.2022 направлено боржнику ОСОБА_1 для ознайомлення на адресу постійного місця проживання позивача, що підтверджується списком №446 рекомендованих відправлень листів рекомендованих поданих в Галич 1 зі штриховим ідентифікатором №371 (а.с. 59).

Згідно інформації, зазначеної Івано-Франківською дирекцією акціонерного товариства УКРПОШТА у листі від 04.01.2023 №021501-3-23, рекомендований лист №371 значиться врученим адресату 10.02.2022 (а.с. 92, 93).

Відповідно до частини 5 статті 57 Закону №1404-VIII, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Встановлено, що ТОВ Ремоне Груп згідно акту прийому-передачі послуг по незалежній оцінці від 17.02.2022 (а.с. 147) підготовлено та надано висновок про вартість майна 51/100 нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що ринкова вартість оціненого майна станом на 14.02.2022 становить без ПДВ 1184246 грн (а.с. 61), який 18.02.2022 направлено на адресу постійного місця проживання ОСОБА_1 з супровідним листом від 17.02.2022 №4895 для відома, що підтверджується списком №565 рекомендованих відправлень листів рекомендованих поданих в Галич 1 (а.с. 60-62).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримання позивачем висновку про вартість майна є належним попередженням боржника про дії державного виконавця, які свідчать про намір виконавчої служби, як це передбачено законом, здійснити реалізацію арештованого майна на електронних торгах.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на момент проведення оцінки арештованого майна та передачі його на реалізацію), реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1301/29431 (далі Порядок №2831/5) передбачено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону №1404-VIII. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Згідно п.п. 2, 3 Розділу ІІ Порядку №2831/5, Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 3-4 розділу ІІ Порядку №2831/5, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом №1404-VIII - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини 6 статті 57 Закону №1404-VIII; у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано. Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Таким чином, чинним законодавством визначений алгоритм дій щодо подання державним виконавцем заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем терміну надсилання заявки на реалізацію арештованого майна боржника на електронних торгах, колегія суддів враховує наступне.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі проведеної оцінки начальником Галицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шеленком В.І. підготовлено та подано ДП СЕТАМ заявку на реалізацію арештованого майна на електронних торгах від 30.05.2022, 51/100 частки нежитловій будівлі за адресою: Івано-Франківська обл., м. Бурштин, вулиця Шухевича, будинок 2д, загальна площа (кв.м): 300,1, для примусової реалізації на прилюдних торгах.

Судом враховується доводи відповідача про те, що спірні процесуальні дії державного виконавця виникли та відбувалися саме в дні початку військової агресії російської федерації проти України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», зокрема, зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Через військову агресією російської федерації проти України Державне підприємство Національні інформаційні системи, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №209 Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану, тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Надалі Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 19.04.2022 №480 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану, яка 28.04.2022 набрала чинності та відновила роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при цьому встановлюючи певні норми та правила щодо порядку доступу та вчинення реєстраційних дій. Перелік адміністративно-територіальних одиниць, в яких не відновлено доступ до реєстру, визначено наказом Міністерства юстиції України від 11.04.2022 №1429/5 Про внесення змін до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що саме в період 24.02.2022 по 27.02.2022, коли відповідач мав вчиняти передбачені процесуальні дії щодо організації передачі майна на електронні торги, в державі відбувалися активні події воєнного характеру, які у значній степені загрожували життю і здоров`ю громадянам України та іншим особам, і дотримання безпеки стало більш вагомими, в тому числі й щодо прав та обов`язків сторін виконавчого провадження.

При цьому, Галицьким ВДВС при першій змозі після відкриття доступу до роботи з держреєстрами заявка на електронні торги для примусової реалізації майна боржника була подана.

В контексті воєнного стану в державі суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що застосовані державним виконавцем заходи вчинені добросовісно, не допускаючи свавілля, з дотриманням справедливого балансу прав сторін та публічного інтересу, а тому відповідали нормам законодавства про виконавче провадження.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що за наслідками проведеного 22.08.2022 електронного аукціону (торгів) частини описаного й арештованого майна боржника ОСОБА_1 (51/100 частки нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 300,1 кв.м.) переможцем визначена ОСОБА_2 ..

Результати електронних торгів та умови виникнення права власності у ОСОБА_2 на придбане майно відображені в Акті проведення електронних торгів від 08.09.2022 (а.с. 66).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує відсутність у даному конкретному випадку підстав для задоволення вимог позову, про що правильно вказав і суд першої інстанції, тоді як апеляційна скарга не містить належних, настільки вагомих і обґрунтованих міркувань, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували викладені у оскаржуваному судовому рішенні висновки й давали підстави вважати інакше.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, з дотриманням норм матеріального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року в адміністративній справі №300/4558/22 за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 27.09.2023 року