Справа № 200/696/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року справа №200/696/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 200/696/23 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 на момент виплати боргу в жовтні 2020 року, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 на жовтень 2020 року.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач протиправно не здійснив розрахунок компенсації втрати частини доходів з пенсії за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 на момент її виплати - на жовтень 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію ОСОБА_1 за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 на момент виплати боргу в жовтні 2020 року, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію, за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 на жовтень 2020 року.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі № 200/900/20-а набрало законної сили 25.08.2020, та у повному обсязі виконане Головним управлінням в жовтні 2020 року шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсії з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ Приватбанк заборгованості з виплати пенсії у розмірі 68797,97 грн.

За нормами законодавства основною умовою для нарахування та виплати компенсації є порушення строків виплати нарахованих доходів.

Оскільки відсутнє порушення відповідачем строків нарахування та виплати пенсії позивачу на виконання судового рішення, тому відсутні підстави для нарахування компенсації.

Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача судовий збір, не врахував положення Закону № 1058.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 пенсія призначена на виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018 по справі № 219/9869/17.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі № 200/900/20-а, яке набрало законної сили 25.08.2020, зобов`язано відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період невиплати, починаючи з 27 липня 2016 року з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на відповідний банківський рахунок відкритий у відділення Приватбанк.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі № 200/900/20-а скасовано рішення суду № 200/900/20-а в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії через їх передчасність.

Пенсійним органом а виконання рішення суду відновлено нарахування та виплату пенсії позивачу з 27.07.2016. В жовтні 2020 року нарахована та виплачена сума боргу за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 в розмірі 68797,97 грн. шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсії з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ Приватбанк.

16.08.2022 представник позивача звернувся до відповідача з листом про надання розрахунку виплаченої суми ОСОБА_1 та компенсації втрати частини доходів.

Листом № 0500-1502-8/50288 від 17.08.2022 відповідач повідомив, що відповідно до постанови від 25.08.2020 у справі № 200/900/20-а зобов`язання відповідача сплатити компенсацію втрати частини доходів - скасовано, тому з виплатою боргу за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 у сумі 68797,97 грн з жовтня 2020 - відповідачем виконано судове рішення повністю, тому відсутні підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини пенсійного органу, що підтверджено судовим рішенням, тому поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини другої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 (далі Закон № 1058) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

На підставі статті 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі Закон № 2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Як визначено статтею 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, передбачена Законом № 2050 компенсація здійснюється у випадку порушення встановлених строків виплати відповідних доходів.

Як свідчать матеріали справи, судовими рішеннями встановлено, що позивач мала право на отримання пенсії в належному розмірі відповідно до діючого законодавства з 27 липня 2016 року, така пенсія ОСОБА_1 протиправно не виплачувалася пенсійним органом.

Таким чином, виплата пенсії позивачу в жовтні 2020 року за судовим рішенням за період з 27.07.2016 по 30.09.2020 у сумі 68797,97 грн, здійснена з порушенням строків, а саме, з затриманням щодо кожного місяця зазначеного періоду.

При цьому, право на отримання компенсації виникає в разі порушення строку виплати доходу на один і більше календарних місяців.

Оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини пенсійного органу, що підтверджено судовими рішеннями в адміністративній справі № 200/900/20-а, тому виплата пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2. ст. 46 Закону № 1058.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів через скасування апеляційним судом в цій частині рішення суду першої інстанції в справі № 200/900/20-а, оскільки постановою Першого апеляційного адміністративного суду позивачу відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог через їх передчасність (пенсія ще не була нарахована та виплачена пенсійним органом), а не через відсутність законних підстав для таких позовних вимог.

Оскільки відповідачем нарахована та виплачена позивачу заборгованість по її пенсії, тому з моменту її виплати позивач набула право на отримання компенсації втрати частини доходів (пенсії).

Є неприйнятними доводи апелянта, що ним не порушено строки виконання судового рішення, отже, відсутні підстави для нарахування компенсації втрати доходів, оскільки в даному випадку порушено строки виплати пенсії позивачу протягом періоду з 27.07.2016 по жовтень 2020 року.

Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судового збору, суд зазначає наступне.

За частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати по справі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 200/696/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 200/696/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28 вересня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко