Справа № 380/2486/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 рокусправа № 380/2486/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-1 від 07.11.2022 № 2000-0303-9/76891 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2022 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи у Російської Федерації з 01.06.2004 по 16.02.2016, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято рішення від 07.11.2022 № 2000-0303-9/76891, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. Відмову вмотивовано тим, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи у Російській Федерації з 01.06.2004 по 28.02.2016 з огляду на не підтвердження органами Пенсійного фонду Російської Федерації сплати страхових внесків за вказаний період трудової діяльності позивача. Позивач вважає, що вказаний страховий стаж підлягає зарахуванню до загального страхового стажу роботи позивача, з огляду на зазначення вказаного періоду роботи у трудовій книжці позивача, а також з огляду на надання позивачем довідок, якими підтверджується факт відрахувань в Пенсійний фонд Російської Федерації. Відтак позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 10.02.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12928 від 24.02.2023), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що для призначення пенсії позивачу за його заявою від 31.10.2022, позивачу слід мати не менше 29 років страхового стажу. Вказав, що згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області страховий стаж позивача становить 21 рік 0 місяців 18 днів. При цьому, до страхового стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи у Російській Федерації. Зазначив, що період роботи на території держав учасниць СНД, починаючи з 01.01.2004 можливо зарахувати до страхового стажу на підставі довідок про заробітну плату, в яких можливо зарахувати до страхового стажу на підставі довідок про заробітну плату, в яких наявна інформація про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД. З цього приводу також вказав, що для зарахування таких внесків слід підтвердити сплату страхових внесків підприємством, в якому здійснювалась трудова діяльність. Крім того повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід з цієї Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Також відповідач-2 просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за участю представника відповідача. Оскільки вказане клопотання не відповідає загальним вимогам до форми та змісту будь-якої письмової заяви чи клопотання, встановленим статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), таке судом не розглядається.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов відзив (вх. № 9569ел від 05.05.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що для призначення пенсії позивачу за його заявою від 31.10.2022, позивачу слід мати не менше 29 років страхового стажу. Зазначив, що стаж роботи позивача становить 21 рік 0 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії позивачу. До стажу роботи не зараховано період роботи в Російській Федерації з 01.06.2004 по 28.02.2016 оскільки для зарахування такого періоду позивачу слід долучити довідку з управління Пенсійного фонду Російської Федерації про сплату страхових внесків. Просив відмовити у задоволенні позову.

На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 16106 від 09.03.2023) у якій заперечив доводи відповідача-2 в частині посилань на постанову Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», якою прийнято рішення про вихід з цієї Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Вказав, що право на призначення пенсії у позивача виникло 23.07.2022, тоді як постанову прийнято 29.11.2022. В іншій частині навів доводи, аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.02.1983 позивач, ОСОБА_1 , працював, зокрема, з 11.06.2004 по 16.02.2016 працював у дочірньому товаристві з обмеженою відповідальністю «Бурова компанія ВАТ «Газпром» (Бургаз) філія «Тюменьбургазу» Управління «Сервісбургаз» (Тюменська область м. Новий Уренгой Крайня Північ Російська Федерація).

ОСОБА_1 31.10.20221 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0303-9/76891 від 07.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Відмову обґрунтовано тим, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачу становить 29 років. Встановлено, що стаж роботи позивача становить 21 рік 0 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії позивачу. При цьому, до стажу роботи не зараховано період роботи в Російській Федерації з 01.06.2004 по 28.02.2016 оскільки для зарахування такого періоду позивачу слід долучити довідку з управління Пенсійного фонду Російської Федерації про сплату страхових внесків.

Довідками № УРБ/01/092/-7893 від 29.10.2018, виданими ТзОВ «Газпром буріння» підтверджується факт сплати роботодавцем позивача відрахувань до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідно до встановлених з 01.09.1991 тарифів.

Довідкою № УРБ/0115/01141-8596 від 15.11.2018, виданою ТзОВ «Газпром буріння» підтверджується пільговий характер роботи позивача.

У зв`язку з не зарахуванням періоду роботи з 01.06.2004 по 16.02.2016 в Російській Федерації, позивач вважає оскаржуване рішення відповідача-1 протиправним і таким, що підлягає скасуванню, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.02.1983 позивач, ОСОБА_1 , працював, зокрема, з 11.06.2004 по 16.02.2016 працював у дочірньому товаристві з обмеженою відповідальністю «Бурова компанія ВАТ «Газпром» (Бургаз) філія «Тюменьбургазу» Управління «Сервісбургаз» (Тюменська область м. Новий Уренгой Крайня Північ Російська Федерація).

Щодо періодів роботи позивача з 11.06.2004 по 16.02.2016 суд зазначає таке.

Відповідачем не оспорюється, що на підтвердження вказаного періоду роботи позивачем подано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.02.1983, де зроблено записи № 25-33, а також довідки № УРБ/01/092/-7893 від 29.10.2018, видані ТзОВ «Газпром буріння».

У вказаних довідках підтверджується факт сплати роботодавцем позивача відрахувань до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідно до встановлених з 01.09.1991 тарифів.

Водночас, відповідачем-1 не зараховано вказаний стаж роботи позивача з огляду на відсутність довідки з управління Пенсійного фонду Російської Федерації про сплату страхових внесків.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача-1 з огляду на таке.

Правовідносини подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком, разом з іншими, додаються документи: про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Разом з цим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (ст. 62 Закону № 1788-XII, п. 1 Порядку № 637).

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 11 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993), документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї Сторони за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1-3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (пп. 13 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014).

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. При цьому, згідно зі ст. 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (ст. 5).

Згідно з ч. 2 ст. 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. При цьому, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання вживати необхідних заходів до встановлення обставин, що мають вирішальне значення для визначення права на пенсію (ст. 10 Угоди).

Матеріалами справи підтверджується факт роботи позивача з 11.06.2004 по 16.02.2016 у ТзОВ «Газпром буріння».

Відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів ТзОВ «Газпром буріння» знаходиться на території Російської Федерації. Вказане не заперечується відповідачами.

Відтак поряд з нормами національного законодавства підлягають застосуванню норми міжнародних договорів.

Для підтвердження періодів роботи в ТзОВ «Газпром буріння», що підлягають зарахуванню до загального страхового стажу, відповідачу було надано довідки № УРБ/01/092/-7893 від 29.10.2018, видані ТзОВ «Газпром буріння» про його заробіток, який враховується при обчисленні пенсії.

Вказана обставина не заперечується відповідачами.

Таким чином, наданими відповідачам документами підтверджується факт роботи позивача на посадах в ТзОВ «Газпром буріння» та зайнятість позивача за відповідними професіями.

При цьому, вищевказані довідки підтверджують факт сплати відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до даних цих довідок та записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працював у ТзОВ «Газпром буріння» лише у період з 11.06.2004 по 16.02.2016, а не з 01.06.2004 по 28.02.2016, як про це вказав позивач у позовній заяві.

У зв`язку із цим стаж роботи ОСОБА_1 з 11.06.2004 по 16.02.2016 підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача.

Суд критично оцінює доводи відповідача-2 про прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід з цієї Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві, у зв`язку з тим, що станом на день розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідна постанова чинності не набрала та не була реалізована.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до стажу роботи позивача періоду його роботи з 11.06.2004 по 16.02.2016 та необхідність повторного розгляду заяви, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що судовий збір за подання позивачем позовної заяви (одна вимога немайнового характеру) становить 1073,60 грн. Згідно з квитанцією № 11 від 30.01.2023 позивач сплатив судовий збір в розмірі 2148,00 грн.

Таким чином, позивач сплатив судовий збір в більшому розмірі.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право подати клопотання про повернення судового збору у зв`язку з внесенням його в більшому розмірі.

Оскільки відповідачами у цій справі є Головне управління ПФУ в Харківській області та Головне управління ПФУ у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору, що сплачений позивачем на суму 1073,60 грн слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у розмірі 536,80 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 07.11.2022 № 2000-0303-9/76891.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2022 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи у Російської Федерації з 11.06.2004 по 16.02.2016, з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп сплаченого судового збору.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022 м. Харків площа Свободи 5; ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; ).

СуддяКачур Роксолана Петрівна