Справа № 420/21267/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009р. з врахуванням компенсації втрати частини доходів, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок за заявою поданою представником.

В обґрунтування позову зазначено, що з метою реалізації свого право на поновлення пенсії на підставі рішення суду, позивач звернулася до відповідача із заявами через представника про поновлення їй пенсії. Проте Відповідач листом в поновленні виплати пенсії відмовив. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, у зв`язку з чим звернулись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі № 420/10261/20 Головним управлінням розглянуто заяву від 02.09.2020 щодо поновлення виплати пенсії за віком Позивачу та винесено рішення про відмову від 20.01.2021, оскільки по-перше, заява не була подано особисто пенсіонером, по-друге, до заяви не були надані документи про громадянство України, стаж та заробітну плату.

Пенсіонерам, які фактично не проживають в Україні, виплата пенсія проводиться відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів пенсій через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами) (далі - Порядок № 1596). Пунктом 10 Порядку № 1596 встановлено, що заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку.

Отже, Позивачу необхідно було особисто звернутись за поновленням пенсії до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) за місцем реєстрації в Україні з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та документами про стаж та заробітну плату особи.

Листом від 08.02.2021 №1500-0306-8/14230 законного представника ОСОБА_1 , повідомлено про необхідність надання документів, а саме: трудову книжку або довідку про набутий стаж, паспорт, ідентифікаційний код та заяву про відкриття особового рахунку у банківській установі.

Проте, відповідних документів до Пенсійного фонду України надано не було, що унеможливлює поновлення пенсії.

Відтак, неможливо дійти висновку про протиправність дій Головного управління, оскільки рішення про відмову у поновленні пенсії було прийнято у зв`язку з відсутністю необхідних для поновлення документів, а письмову пропозицію надати відповідні документі Позивача не виконано.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що до березня 1992р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в АДРЕСА_2 , отримував пенсію за віком, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим його знято з обліку та виплату пенсії припинено.

02.09.2020р. представник ОСОБА_1 звернувся до Суворівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (Додаток 3 до Порядку № 22-1) перерахувати розмір та поновити виплату пенсії з 07.10.2009р., як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, в разі необхідності здійснити запити недостатніх для поновлення виплати пенсії документів або відновити їх.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1500-0221-8/72012 від 29.09.2020р. відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії за віком.

В обґрунтування прийнятого рішення управлінням повідомлено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто.

07.10.2020р. представник позивача звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 року по справі №420/10261/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви про поновлення виплати та перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 02.09.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву про поновлення виплати та перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 02.09.2020 року з урахуванням висновків суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2022 року надіслано рішення від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії. В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто. Заяву про поновлення виплати пенсії надіслано поштою. Пенсійну справу ОСОБА_1 списано 16.02.1995 року та знищено у грудні 2001 року. Пунктом 10 Порядку 1596 встановлено, що заява про виплату пенсій подається одержувачем особисто.

26.07.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою та просив:

- перерахувати розмір пенсії, поновити виплату пенсії з 07.10.2009р., виплатити компенсацію втрати частини доходу, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.08.2023 року повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі № 420/10261/20 винесено рішення про відмову від 20.01.2021 у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки заяву про поновлення виплати пенсії надіслано поштою, а не надано ОСОБА_1 особисто, та не надано в оригіналах документи, а саме: трудову книжку або довідку про набутий стаж, паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та заяву про відкриття особового рахунку у банківській установі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області направлено запит до управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси від 24.09.2020 щодо витребування архівної пенсійної справи ОСОБА_1 . У відповіді, яка надійшла від 26.10.2020 зазначено, що пенсійну справу списано 16.02.1995 та знищено у грудні 2001 року. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (зі змінами) передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії за додатком, затвердженим цією постановою, подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Згідно пункту 2.9 Порядку до заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії додається паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та відомості про місце проживання (реєстрації) особи. Отже, для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до будь якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з паспортом громадянина України з відміткою про місце проживання (реєстрації), реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою про виплату пенсії.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі № 420/10261/20 Головним управлінням розглянуто заяву від 02.09.2020 щодо поновлення виплати пенсії за віком Позивачу та винесено рішення про відмову від 20.01.2021, оскільки по-перше, заява не була подано особисто пенсіонером, по-друге, до заяви не були надані документи про громадянство України, стаж та заробітну плату.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає таке.

Приписами п.2 ч.1 ст.49 Закону №1058 встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Так, Конституційний Суд України своїм Рішенням від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009 визнав положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV такими, що не відповідають Конституції України.

В цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення встановлено, що положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, в контексті предмета спору, положення пункту 2 частини першої статті 49 Закону №1058 втратили чинність з 07.10.2009 року.

Водночас згідно з п.3 резолютивної частини цього рішення Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Станом на дату розгляду справи зазначена правова колізія Верховною Радою України не вирішена.

Відповідні зміни до законодавства станом на момент виникнення спірних правовідносин не були внесені, а тому відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови, за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18.

Таким чином, суд вважає, що не врегулювання цього питання на законодавчому рівні не може покладати на позивача надмірний тягар у вигляді не відновлення його порушених прав.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що керуючись Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009 позивач має право на поновлення виплати пенсії.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Згідно із частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 2.8. Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У разі, якщо згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України за певних умов право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з п. 2.8, 2.22, 2.23 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 року по справі №420/10261/20 встановлено, що представником позивача до заяви додано всі необхідні копії документів, зокрема: заяву представника позивача про поновлення/перерахунок пенсії від 02.09.2020 року; нотаріально засвідчені копії довіреності, паспорта позивача, картку платника податків, копію паспорта представника.

Враховуючи викладені норми матеріального права та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивач має право на відновлення пенсії з дати її припинення.

За сукупністю встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що судом відхилені підстави відмови у поновленні пенсії позивачу, та не встановлені підстави для вчинення відповідачем додаткових дій в межах власних повноважень з питання поновлення виплати пенсії позивачу, суд доходить висновку, що решт позовних вимог є частково обґрунтованими та належать задоволенню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії за віком позивачу як непрацюючому пенсіонеру з дати припинення.

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо поновлення виплати пенсії за віком позивачу з дати припинення із застосуванням всіх підвищень, з врахуванням компенсації втрати частини доходів, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни та здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок за заявою поданою представником, оскільки такі вимоги є передчасними.

Так, зі змісту пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Перерахунок пенсії позивача та осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України належать до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум, відтак у разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав застосування компенсації втрати частини доходів, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни та осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 року позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду.

Однак, на час розгляду справи, виплата пенсії позивачу не поновлено та відповідачем не допущено порушення права позивача на виплату пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України. Крім того, на час розгляду справи не порушено право позивача на виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, що виключає необхідність у захисті такого права.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, суд зазначає, що згідно ч.2 ст.46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тому суд доходить висновку, що позивач має право на виплату пенсії без обмеження строком, тобто за обставини у цій справі, з дати припинення її виплати, відповідно до приписів ч.2 ст.46 Закону №1058.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, частково не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення..

В задоволенні решт позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко