Справа № 120/4470/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4470/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

28 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання документів виконавчого провадження в електронному вигляді протиправною та зобов`язати відповідача надати запитувані документи ВП №63992024, №61871461 на його запит від 10.04.2023 в електронному вигляді, а рішення в цій частині допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 10.04.2023 як стягувач подав відповідачу запит на інформацію, в якому просив надати документи виконавчих проваджень ВП №63992024 та №61871461 на електронну пошту, що передбачено ст. 28 Закону України №1404-19. Однак 17.04.2023 відповідач надіслав у відповідь лист, в якому по суті відмовив у задоволенні такого прохання позивача.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання ОСОБА_1 матеріалів виконавчих проваджень №63992024 та №61871461 в електронному вигляді на його запит від 10.04.2023.

Зобов`язано перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати ОСОБА_1 матеріали виконавчих проваджень №63992024 та №61871461 в електронному вигляді на його запит від 10.04.2023.

Рішення суду в частині зобов`язання першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надати ОСОБА_1 матеріали виконавчих проваджень №63992024 та №61871461 в електронному вигляді на його запит від 10.04.2023 допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Так, апелянт наполягає на тому, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що наданий позивачем запит не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації", так як запитувана інформація не є публічною, оскільки зводиться до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 21.04.2020 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 61871461 щодо зобов`язання комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" безкоштовно надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 в обсязі, що не перевищує перших 10-ти сторінок.

Комунальним підприємством "Вінницька транспортна компанія" надано державному виконавцю документальне підтвердження надсилання вказаної інформації ОСОБА_1 на електронну адресу та рекомендованим поштовим відправленням № 280.

Згодом, головним державним виконавцем 20.05.2020 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав повного виконання рішення суду.

Крім того, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 24.12.2020 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63992024 щодо зобов`язання комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" розглянути запит ОСОБА_1 про надання інформації від 03.11.2020 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно з актами державного виконавця від 09.04.2021 та 22.04.2021 рішення суду боржником не виконано, у зв`язку з чим на боржника накладено штрафи.

Згодом, головним державним виконавцем 22.04.2021 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження та надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, так як рішення суду не може бути виконано без участі боржника.

10.04.2023 позивачем було направлено запит, в якому він просив направити на його електронну адресу матеріали виконавчих проваджень №63992024, №61871461.

Однак листом від 17.04.2023 № 50076 відповідачем роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень та отримання копій документів виконавчих проваджень у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Положеннями ч.1 ст.19 Закону 1404-VIII визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Аналіз змісту вказаних дає підстави для висновку, що документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам електронною поштою на підставі письмової заяви учасника цього виконавчого провадження.

За змістом абзаців 6 та 7 ст.5 Закону України "Про звернення громадян" письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності надання відповідачем відповіді на запит від 10.04.2023, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 10.04.2023 на офіційну електронну пошту відповідача () позивачем було направлено запит щодо надання матеріалів виконавчого провадження.

Листом першого відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.04.2023 № 50076 відповідачем лише роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень та отримання копій документів виконавчих проваджень у встановленому законодавством порядку.

На переконання колегії суддів, в порушення вимог ст.28 Закону №1404-VIII, відповідачем не було направлено копії запитуваних документів, а здійснено роз`яснення щодо питання, яке не було поставлено у вказаному запиті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що при розгляду запиту від 10.04.2023 відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а тому, з метою поновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати перший відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати ОСОБА_1 копії матеріалів ВП №63992024 та №61871461 в електронному вигляді згідно запиту від 10.04.2023.

Більше того, колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору помилково застосовано положення Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки запит позивача було надіслано з урахуванням вимог ст.28 Закону №1404-VIII і в оскаржуваному рішенні констатовано порушення відповідачем вимог даної норми. Посилання на недотримання відповідачем приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації" у тексті оскаржуваного судового рішення не міститься, що вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які, на його переконання, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, то суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Так, апелянт посилається на відсутність правових підстав для звільнення судом першої інстанції позивача від сплати судового збору за подагння адміністративного позову у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до ч.2 ст.8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у разі:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №420/1582/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 460/3138/19 та від 20 вересня 2023 року у справу № 120/722/23.

Згідно з позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року №215/3831/16-а (2-а/215/128/16) передбачено, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір" є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір), а відтак доводи апелянта щодо порушення норм процесуального при вирішення питання про звільнення позивача від сплати судового збору є безпідставними.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції помилково розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, то суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження визначений ч.4 ст.12 КАС України та ч.4 ст.257 КАС України і дана справа не відноситься до наведеного переліку.

Змістовний аналіз вказаних вище норм процесуального закону дає можливість зробити висновок про те, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка адміністративна справа, окрім тих справ, які обов`язково повинні розглядатися судом у загальному позовному провадженні, перелік яких чітко передбачений у ч.4 ст.12 та ч.4 ст.257 КАС України.

Так, судом першої інстанції зроблено висновок про можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні), враховуючи клопотання позивача, незначну складність справи, характер спірних відносин, склад учасників, предмет доказування, що не вимагають проведення підготовчого провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи і доводи апеляційної скарги не містять достатніх аргументів на спростування вказаної позиції.

Зважаючи на вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ґрунтуються на помилковому трактуванні норм процесуального права, а тому відхиляються за безпідставністю.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.