Справа № 420/14853/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/14853/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 21.07.2023р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позивачеві адміністративного позову, справа розглянута згідно ч.2 ст. 312 КАС України, без повідомлення учасників справи,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року у справ за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

23 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі ВЧ) 2138 про:

- визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно п.2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі Постанова №44).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

04 липня 2023 року до суду за вхід. №ЕС/6802/23 від представника позивача надійшла заява про визнання поважними причин пропуску строків.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

18 липня 2023 року до суду за вхід. №ЕС/7471/23 від представника позивача надійшла заяву про усунення недоліків, в якій позивач вказував на те, що висновки наведені Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22 у справі щодо видачі пенсіонеру оновленої довідки для перерахунку пенсії не є застосовними до справи щодо невиплаченого військовослужбовцю грошового забезпечення, оскільки строки звернення до суду у даних справах регулюються різними нормативно-правовими актами КАС (у справі №380/14933/22) та КЗпП України (у даній справі).

Заявник вказував, що оскільки він звернувся до суду 23 червня 2023 року у період дії карантину, яким автоматично продовжено строки звернення до суду у справах щодо невиплаченої заробітної плати, які в свою чергу встановлені ст. 233 КЗпП України, то позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- згідно п.1 Глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVІD-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, оскільки з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України діяв карантин, відтак, апелянт переконаний, що позивачем строк звернення до суду з даним позовом не порушено;

- апелянт послався на практику Верховного Суду викладену в постановах від 27 квітня 2023 року у справі №420/14777/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 27 квітня 2023 року у справі №300/4201/22.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 проходив військову службу, яка в силу п.17 ч.1 ст. 4 КАС України є публічною службою.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Відповідно до наказу начальника командира в/ч НОМЕР_1 від 20 липня 2022 року №140-ОС ОСОБА_1 було виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Згідно позову в період з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2022 року в/ч НОМЕР_1 виплачувалося ОСОБА_1 грошове забезпечення у заниженому розмірі, а саме: при встановлені посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Водночас, суд першої інстанції вказав, що навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява №8371/02, п.27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно абз.1 ч.1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно ч.ч.1-2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст. 122 цього Кодексу.

У зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Колегія суддів зазначає, що строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначено ст. 233 КЗпП України.

Водночас, 19 липня 2022 року набули чинності зміни до ст. 233 КЗпП України, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року №2352-IX (далі Закон №2352-ІХ).

Так, ч.2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19 липня 2022 року) передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Тобто, у зв`язку із прийняттям Закону №2352-IX, ст. 233 КЗпП України більше не містить положень про те, що "у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211 (далі Постанова №211) з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" КЗпП України доповнено главою XIX, зокрема: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до положень Постанови №211 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів від 25 квітня 2023 року №383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. №1236") дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

За таких обставин, колегія суддів вказує, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених ст. 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Враховуючий наведене, колегія суддів доходить висновку, що строк звернення до суду у даній справі не є пропущеним, оскільки згідно штампу на позовній заяві позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду 23 червня 2023 року, тобто в межах дії карантину.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (ст. 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Колегія суддів вважає, що положення ст. 238 КЗпП України слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати і відповідних державних гарантій, пов`язаних із отриманням заробітної плати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правила ч.5 ст. 122 КАС України, та повернув позов ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішені спірного питання, порушені норми процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.ч.2, 3 ст. 312, ч.4 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року скасувати.

Справу №420/14853/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.