Справа № 160/10999/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Давидовій Є.О.,
представника позивача - Жерьобкіна О.М.,
представника відповідача - Дерець Т.В.,
31.08.2023 представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути стягнути судовий збір у розмірі 5368,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 182843,00 грн понесені ТОВ «Спецтехоснастка» у зв`язку з розглядом справи, за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 адміністративний позов - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновків щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380, в частині суми 2 573 710,91 грн; зобов`язано Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" на поточний рахунок платника податку в установі банку, відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 573 710,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

Призначено розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" про розподіл судових витрат на 19.09.2023 о 13:00 год.

07.09.2023 від представника Дніпровської митниці надійшли заперечення щодо заяви позивача про розподіл судових витрат, в яких він просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат щодо правничої допомоги.

Приписами ч. 4, 5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні 19.09.2023 представник позивача підтримав заяву просив її задовольнити та стягнути з відповідача 182843,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви позивача, уточнив вимоги клопотання (заперечення) та просив зменшити розмір витрат, зазначивши, що в середньому розмір задоволених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складає від 5 до 10 тисяч гривень у справах, де стороною є Дніпровська митниця.

Дослідивши матеріали справи, зміст поданої заяви, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Виходячи зі змісту вказаних норм, подання заяви та відповідних доказів має певні строкові обмеження, а саме така заява подається:

1) до закінчення судових дебатів у справі;

2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

У травні 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновків та інші передбачені законодавством документи щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380;

- зобов`язати Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки та інші передбачені законодавством документи про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" на поточний рахунок платника податку в установі банку відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 856 608,87 грн.

Зокрема, в позові позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат та зазначив, що докази, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу адвоката будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вже зазначалось, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 адміністративний позов - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновків щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380, в частині суми 2 573 710,91 грн; зобов`язано Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" на поточний рахунок платника податку в установі банку, відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 573 710,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. Призначено розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" про розподіл судових витрат на 19.09.2023 о 13:00 год.

У заяві про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, позивачем вказано, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу складають 182843,00 грн, які він просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підтвердження обставин понесення та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №105 від 15.05.2023, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №105 від 15.05.2023, платіжну інструкцію №17/05/2023537 від 17.05.2023.

Відповідно до умов договору №105 від 15.05.2023 Адвокатське об`єднання «Офіс персонального обслуговування Адвокатської фірми «Династия» (Адвокатське об`єднання) зобов?язується здійснювати захист, представництво інтересів ТОВ «Спецтехоснастка» (клієнта) та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до пункту 2 договору, Адвокатське об?єднання зобов?язується протягом строку дії цього договору надавати Клієнту правову допомогу, а саме:

a). представництво інтересів Клієнта, включаючи, але не обмежуючись, перед підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності, перед правоохоронними органами, у судах будь-яких рівнів та спеціалізації, органами та особами, що здійснюють примусове виконання рішень, нотаріусами тощо з усіх правових питань, пов?язаних із діяльністю Клієнта або його посадових (службових) осіб;

б) надання усних та/або письмових юридичних консультацій з правових питань, які пов?язані з проектом Клієнта;

в) надання інших видів правової допомоги щодо надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу проекту Клієнта, складення заяв, скарг, адвокатських запитів та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів, клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

г) Партнери та/або адвокати Адвокатського об?єднання, (виступаючи як Захисники), здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів Клієнта (його співробітників), у випадках, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України.

д) надання інших видів правової допомоги, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 4 цього договору, клієнт оплачує адвокатському об`єднанню правову допомогу у розмірі узгодженому сторонами в додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до умов додаткової угоди №1 до договору, яка укладена між сторонами 15.05.2023, На виконання умов Договору, сторони погодили надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги з питання оскарження відмови Дніпровської митниці ДМС України у поверненні надмірно сплачених сум митних платежів при імпорті товарів в період 01.04.2022 - 30.04.2022. Обсяг правової допомоги, що буде надано Адвокатський об?єднанням Клієнту відповідно до п.1 Угоди включає:

а. Аналіз документів, що стосується предмету правової допомоги.

b. Розробка правової позиції.

c. Консультації Клієнта.

d. Підготовка позовної заяви з додатками та подання її до суду.

е. Представництво інтересів клієнта під час розгляду позову в суді першої інстанції.

f. Інші дії, необхідні для захисту прав Клієнта.

Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського об?єднання за надання правової допомоги відповідно до умов Договору та п.1, 2 Угоди становить 182 843,00 (сто вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок три) гривень 00 копійок.

Згідно платіжної інструкції від 17.05.2023 №17/05/2023537, ТОВ «Спецтехоснастка» сплатило на користь Адвокатського об`єднання «Династия» 182843,00 грн, призначення платежу: «опл.рах. №14 від 15.05.2023 правова допомога (юридичні послуги) згідно п.п. 1.1 дог. №105 від 15.05.2023. без ПДВ».

Відповідач у справі заперечуючи проти суми заявлених витрат на правничу допомогу, зазначає, про завищену суму витрат на професійну правничу допомогу, яка не є співмірною зі складністю справи.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу та заперечення відповідача щодо цієї заяви, суд дійшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження статусу адвоката Жерьобкіна О.М. до позову надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.10.2019 серія ДП №3850, на підтвердження підстав представництва позивача у даній справі адвокатом надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023 серія АЕ №1066313.

Судом встановлено, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом в рамках надання позивачу професійної правничої допомоги у цій справі, викладено в умовах додаткової угоди №1 від 15.05.2023.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (Закон №5076- VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1 Закону № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 статті 30 Закону № 5076-VI, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Частинами другою та третьою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

В цій постанові (№922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Крім того, в даному випадку підлягає врахуванню ціна позову та відповідно значення вказаної справи для позивача.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Єврпейський Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх обґрунтованість, розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам адвокатських послуг, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка розглядалася в загальному позовному провадженні виходячи із розміру заявленої до повернення суми митних платежів, обсяг та характер наданих сторонами доказів, суд зазначає про наявність підстав для зменшення розміру заявленої позивачем суми витрат на правничу професійну допомогу, оскільки визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 182843,00 грн, за результатами розгляду справи, не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, суд вважає, за необхідне зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката до 18284,30 грн, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене заява про розподіл судових витрат підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 134, 139, 143, 252, 295, 297 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" про розподіл судових витрат у справі № 160/10999/23 задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" () судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 284,30 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.09.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна