Справа № 160/15855/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним неприйняття відповідачем у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути його звернення щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з врахуванням висновків суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він багато років проживає в Україні. У 2014 року закінчив Дніпропетровський національний університет ім.Олеся Гончара, та з 2020 року здійснює підприємницьку діяльність. 07.10.2020 року оформлено тимчасове посвідчення громадянина України, та він зобов`язався протягом двох років припинити громадянство російської федерації, відповідно до вимог Закону України "Про громадянство України". 30.12.2021 року ним отримано довідку про зняття з реєстрації. Наприкінці січня 2022 року через приватну доставку він отримав довідку про відсутність заборгованості по податках. Отримавши необхідні документи з території російської федерації він здійснив переклад Тимчасового посвідчення громадянина України на російську мову та його нотаріальний переклад. 14.02.2022 року через електронну чергу записався на процедуру виходу з громадянства російської федерації на 28.02.2022 року. Однак, у зв`язку із війною, розпочатою російською федерацією в Україні, діяльність російських закордонних установ в Україні була зупинена з 24.02.2022 року на невизначений строк. Неможливість подання клопотання про припинення громадянства російської федерації його у інший спосіб, окрім як до дипломатичного представництва чи консульської установи російської федерації на території України була підтверджена листом Міністерства закордонних справ російської федерації у відповідь на його звернення. Таким чином, з об`єктивних причин він не може отримати документ про припинення свого громадянства російської федерації. В свою чергу, відповідач протиправно відмовляє у прийнятті такої декларації, зазначаючи про необхідність подати документ про припинення громадянства російської федерації, який позивач не може отримати з незалежних від нього причин.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду, 01.08.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 25.01.2020 р. ОСОБА_1 подано зобов`язання припинити іноземне громадянство (громадянство російської федерації) протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. 10.05.2022 року до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення позивача щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства, але декларацію про відмову від іноземного громадянства він не надав. ГУ ДМС у Дніпропетровській області розглянуто звернення від 10.05.2022 року та надало відповідь, в якій вказала на відсутність у ОСОБА_1 підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. 06.06.2022 року, з порушенням дворічного строку визначеного пунктом частини 5 статті 8 Закону №2235-III відрахованого з моменту реєстрації ОСОБА_1 громадянином України, до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення ОСОБА_1 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства, до якого позивачем додано декларацію про відмову від іноземного громадянства. 24.06.2022 р. відповідач розглянув звернення від 06.06.2022 р. та надав відповідь, в якій вказав на відсутність підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Відповідач зазначає, що в силу абзацу тринадцятого статті 1 Закону №2235-ІІІ, незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. Даний перелік підстав є вичерпним, отже інші обставини не можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють подання документа про припинення іноземного громадянства. Отже, подання декларації про відмову від іноземного громадянства взаємопов`язано з наявністю незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства: декларація подається лише в тих випадках, коли існують такі причини. Станом на дату звернення до суду позивач не звертався до уповноважених органів держави його громадянства з клопотанням про припинення іноземного громадянства. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
08.08.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства може існувати в різних формах, однієї з яких є нездійснення такої процедури. Тобто самого факту нездійснення прийому уповноваженими органами держави громадянства громадян, які постійно проживають на території України з питань припинення громадянства є достатнім підтвердженням існування незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. І в даному випадку немає значення, чи вчинялись спроби отримати документи іншим способом, чи є чи немає в цьому вини українських органів влади тощо. При цьому зазнає, що він в супровідному листі, який подавався разом з декларацією відповідачу та в позовній заяві зазначав, що на виконання свого обов`язку припинити громадянство російської федерації, він одразу ж почав збирати необхідні документи, зокрема, він знявся з обліку в російської федерації та отримав довідку про відсутність заборгованості в податковій службі. Наголошує, що він з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів російської федерації із клопотанням про припинення свого громадянства російської федерації та отримати документ про вихід. Вищезазначене свідчить про наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства та, відповідно, права на подання декларації замість документа про припинення громадянства російської федерації. За таких обставин, позивач просив суд позов задовольнити.
Ухвалою суду від 30.08.2023 року залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за участю його представника.
05.09.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту його прав та зобов`язати відповідача прийняти у нього подану ним декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації. Суд, враховуючи норми КАС України, залишає подану заяву без розгляду, оскільки КАС України у випадку зміни підстав чи предмету позову передбачає порядок подання відповідної заяви в передбачений на це строк.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 25.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подано зобов`язання припинити іноземне громадянство (громадянство російської федерації) протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.
04.06.2020 р. ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України".
23.06.2020 р. ОСОБА_1 видано довідку №588/20 про реєстрацію особи громадянином України, на підставі ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України".
07.10.2020 р. Головне управління ДМС у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України, серії НОМЕР_1 , терміном дії до 04.06.2022 р.
Позивач 10.05.2022 року звернувся до відповідача зі зверненням, в якому просив надати інформацію щодо порядку його дій по отриманню громадянства України, враховуючи збройну агресію російської федерації на території України.
Листом від 20.05.2022 року відповідачем надано відповідь, в якій вказано, на відсутність у ОСОБА_1 підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Позивачем 06.06.2022 року до відповідача направлено пояснення щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства, до якого додано декларацію про відмову від іноземного громадянства.
24.06.2022 року ГУ ДМС у Дніпропетровській області розглянуло звернення позивача від 06.06.2022 р. та надало відповідь, в якій вказано про відсутність підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки особа, яка подала зобов`язання припинити іноземне громадянство, але не виконала його, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують, та це є підставами для скасування рішення про набуття громадянства України.
30.05.2023 року позивач направив до відповідача супровідний лист з наступними документами: декларацію про відмову від іноземного громадянства; копію відповіді про знаття з обліку в російській федерації; копію довідки про відсутність заборгованості по податках; паперову копію електронного листа щодо запису на прийом до посольства російській федерації; відповідь мзс російської федерації на запити.
Листом від 08.06.2023 року відповідачем повідомлено, що за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області позивач значиться громадянином російської федерації, 04.06.2020 року ним було набуто громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 вказаного Закону та документований тимчасовим посвідченням громадянина України терміном дії до 04.06.2022 р. Станом на час звернення чинним законодавством України про громадянство України не передбачено продовження терміну дії вищевказаного документу. Також зазначено, що відповідно до пунктів 4, 5 Порядку заява та інші документи з питань громадянства (в тому числі декларація) подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання в Україні, особисто, у разі якщо це передбачено чинним законодавством.
На адвокатський запит від 06.09.2023 року щодо надання відомостей про прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства, листом від 15.06.2023 року повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що декларація про відмову від громадянства іноземної держави не прийнята ГУ ДМС у Дніпропетровській області. В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, а законодавством про громадянство російської федерації передбачено процедуру оформлення виходу з громадянства російської федерації. Так, громадяни російської федерації станом на 15.06.2023 р. не мають підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, про що ГУ ДМС у Дніпропетровській області було повідомлено позивача 20.05.2022 р. та 08.06.2023 р.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-III.
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Статтею 1 цього ж Закону визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Відповідно до абз.13 ч.1 ст.1 Закону України "Про громадянство України" незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Отже особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін.
Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).
Згідно із п.119 Порядку №215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем вживались залежні від нього дії щодо припинення громадянства російської федерації, зокрема, ним, здійснено процедуру заміни закордонного паспорта російської федерації, який було отримано 08.02.2021 року. 30.12.2021 року позивач отримав довідку про зняття з реєстрації. Наприкінці січня 2022 року позивач отримав довідку про відсутність заборгованості по податках. 14.02.2022 року через електронну чергу позивач записався на процедуру виходу з громадянства російської федерації на 28.02.2022 року.
Отже, ОСОБА_1 вживались залежні від нього дії, проте не було досягнуто позитивних результатів з незалежних від нього причин, що спростовує доводи відповідача, що позивачем протягом двох років з моменту прийняття до громадянства України не вчинялись заходи щодо виконання взятого на себе обов`язку щодо виходу з громадянства російської федерації з наданням відповідних документів.
Під час оцінки сукупності обставин, що завадили ОСОБА_1 вчасно завершити процедуру набуття громадянства України, на переконання суду, відповідачем не враховано ту обставину, що позивач записався на процедуру виходу з громадянства російської федерації на 28.02.2022 року, тобто в межах двох років з моменту реєстрації його громадянином України.
Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3).
На сьогодні дія воєнного стану продовжена згідно з відповідними Указами Президента України.
У зв`язку зі збройною агресією та масованим вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022 року були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, та, відповідно, посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.
В матеріалах справи міститься лист відповідача, направлений у відповідь на супровідний лист ОСОБА_1 , яким було повідомлено про відсутність у позивача підстав для подання декларації про відмову від громадянства іноземної держави.
У позовній заяві позивачем також було вказано, що у зв`язку із призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні та зупинення усіх дипломатичних зв`язків з країною-агресором, він позбавлений можливості подання заяви до посольства вказаної країни про вихід з громадянства. Так, листом міністерства закордонних справ російської федерації від 26.05.2023 року, у відповідь на його звернення, було повідомлено про неможливість подання клопотання про припинення громадянства російської федерації позивача у інший спосіб, окрім як до дипломатичного представництва чи консульської установи російської федерації на території України.
Викладене вище свідчить про те, що позивачем вчинялися необхідні дії задля припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів російської федерації, отримання довідки), однак такі не призвели до певних правових результатів з незалежних від нього причин.
Як вже зазначалось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України консульські установи країни агресора не працюють, однак з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої країни з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.
Відтак, з огляду на обставини справи суд доходить висновку про те, що позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.
Положеннями частини 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивача причин є обґрунтованою, а відмова відповідача у прийнятті такої декларації неправомірною.
З наведених обстави суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
В силу ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 073,60 грн., які підлягає поверненню йому.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма