Справа № 200/5410/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 вересня 2023 року Справа №200/5410/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

27 вересня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом (позов зареєстрований в суді 28 вересня 2023 року), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати їй пенсії за період з 01 листопада 2017 року по даний час;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та провести виплату їй заборгованості по пенсії, яка виникла за період з 01 листопада 2017 року по даний час.

Позивач зазначала, що є отримувачем пенсії по втраті годувальника, яка призначена згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням від 28 лютого 2011 року; також є внутрішньо переміщеною особою та перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, де і перебуває її пенсійна справа. Орієнтовно у період з 01 листопада 2017 року їй було припинено виплату пенсії без повідомлення причин.

У зв`язку з цим 21 вересня 2023 року позивачем на адресу відповідача направлено запит (адвокатський запит), в якому запитувалася письмова інформація щодо підстав та дати припинення нарахування та виплати пенсії, суми заборгованості по пенсії, і надання рішення про припинення нарахування пенсії. Листом відповідача від 26 вересня 2023 року №2000-0202-8/134362 у наданні відповіді відмовлено, що є грубим порушенням ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач вважала дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати їй пенсії з 01 листопада 2017 року протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні положення містяться в частині 2 статті 79 вказаного Кодексу, згідно з якою позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

В порушення наведених вимог Кодексу в позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме: не зазначені докази, що підтверджують те, що позивач перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; що виплату пенсії припинено у листопаді 2017 року; що наявна заборгованість з пенсії (тобто, що пенсія відповідачем нараховувалася, проте не виплачувалася).

Докази наведеним обставинам до позовної заяви не додані.

Адвокатом позивача в позові заявлено клопотання про витребування у відповідача доказів в підтвердження наведених у позові обставин (а саме письмової інформації про правові підстави та дату припинення нарахування пенсії, про загальну суму заборгованості по пенсії за період з 01 листопада 2017 року по даний час).

Проте, вказане клопотання не відповідає вимогам частин 1 та 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема: підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Так, в поданому клопотанні не зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Посилання адвоката позивача на те, що листом відповідача від 26 вересня 2023 року №2000-0202-8/134362 у наданні відповіді на його адвокатський запит відмовлено є неприйнятними, оскільки такі посилання суперечать змісту цієї відповідь. Так у вказаній відповіді чітко зазначено, що оскільки до запиту надана не засвідчена належним чином адвокатом копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (частина 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), тому відсутні правові підстави для розгляду зазначеного запиту. Тобто адвокатський запит відповідачем не розглядався через недотримання порядку подання запиту, тому такий запит повернуто без розгляду.

З огляду на наведене подане клопотання задоволенню не підлягає.

Щодо строку звернення до суду з позовом

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Строк звернення до суду з позовом позивачем пропущено, що також підтверджується позивачем.

В позові містить клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, яке позивач обґрунтовувала тим, що не отримувала жодного рішення щодо припинення пенсійних виплат; така інформація не була надана навіть на запит адвоката; також посилалася на воєнний стан, введений на всій території держави.

Розглянувши клопотання суд виходить з наступного

Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає, що строк звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (якщо не встановлено інше). Поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску, підтверджених документально (частина 1 статті 121, частина 6 статті 161 Кодексу).

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04 липня 2023 року у справі №620/4707/22, де Суд зазначив наступне: «…причина пропуску строку, за загальним правилом, може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.».

Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування позивачів як учасників судового процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальне законодавство пов`язує строк звернення до суду з даним позовом з датою, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсія є щомісячним платежем, і її отримання відбувається щомісячно. Тому про порушення своїх пенсійних прав припиненням виплати пенсії, з чим позивач пов`язувала свої позовні вимоги, позивач мала дізнатися, не отримавши таку пенсійну виплату за відповідний місяць. І саме з такої дати обчислюється строк звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 17 липня 2018 року в справі №522/7721/17, від 08 серпня 2019 року в справі №813/5002/17, від 08 серпня 2019 року в справі №127/13736/16-а, від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (про припинення виплати пенсії) позивач повинна була дізнатися ще у грудні 2017 року коли їй не було виплачено пенсію за листопад 2017 року (як вважала позивач), а до суду з позовом вона звернулася 27 вересня 2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів того, що позивач не могла дізнатися про існування свого порушеного права раніше, до клопотання не додані.

Досудове вирішення спору в даній категорії справ законодавством не передбачено.

Норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не пов`язують початок перебігу строку звернення до адміністративного суду із обізнаністю особи про підстави прийняття суб`єктом владних повноважень певних рішень чи про їх обґрунтування (мотивацію), як помилково вважала позивач, а тому такі посилання не можуть бути самостійними підставами для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду з позовом та інституту поновлення строку звернення до суду з позовом неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема в постановах від 30 жовтня 2018 року в справі №826/6667/16, від 04 лютого 2019 року в справі №826/6158/17, від 07 березня 2018 року в справі № 826/281/16, від 15 лютого 2019 року в справі № 826/20092/16, від 28 березня 2019 року в справі №826/123/17, в ухвалі від 24 квітня 2019 року в справі №1140/3403/18.

Неприйнятними є і посилання позивача на неотримання рішення про припинення виплати пенсії, оскільки таке рішення може бути витребувано судом за відповідним клопотанням позивача.

Щодо посилання позивача на воєнний стан

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і натепер.

Саме по собі посилання позивача на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом без зазначення з боку позивача конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск такого строку.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 9901/462/21, в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №560/15534/21.

Крім того, пропуск цього строку відбувся ще до введення воєнного стану в Україні. Так, воєнний стан введений з 24 лютого 2022 року, тоді як виплату пенсії позивачу було припинено ще з 01 листопада 2017 року, і позивачем не наведено жодних обґрунтувань причин пропуску строку звернення до суду з позовом щодо періоду після припинення виплати пенсії до введення воєнного стану.

Позивачем не наведені обставини, що унеможливили її звернення до суду з позовом у встановлений процесуальний строк. Докази таким обставинам до клопотання не додані.

Отже, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом не свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними. Докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом до клопотання не додані.

З огляду на наведене підстави, вказані у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, судом визнані неповажними.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

В позовній заяві необхідно зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме: зазначити докази, що підтверджують те, що позивач перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; що виплату пенсії припинено у листопаді 2017 року; що наявна заборгованість з пенсії (тобто, що пенсія відповідачем нараховувалася, проте не виплачувалася).

Докази наведеним обставинам слід додати до позовної заяви.

У разі неможливості самостійного надання доказів позивач вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке має відповідати частині 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому має бути зазначено в тому числі: підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачу потрібно до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, і додати докази поважності причин пропуску такого строку.

До поданих до суду документів в електронній формі (на виконання даної ухвали) слід додати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів або докази надсилання таких документів до електронних кабінетів інших учасників справи.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

В разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Логойда