Справа № 500/581/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/581/20 пров. № Н-А/857/13192/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 500/581/20 задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області. Стягнено з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 89456,05 грн, з яких 82587,89 грн з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування та 6868,16 грн військового збору.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 500/581/20 та у задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області відмовлено.

24 травня 2023 року засобами поштового зв`язку Головним управлінням ДПС у Тернопільській області до апеляційного суду скеровано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 500/581/20, у якій заявник просить скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Вимоги за заявою обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення від 29 листопада 2022 року у справі апеляційний суд виходив із того, що оскільки рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 500/181/19, яке набрало законної сили, податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 податкових зобов`язань від 18 вересня 2018 року № та № були визнані протиправними і скасовані, то позовні вимоги про стягнення заборгованості, що визначена вказаними рішеннями контролюючого органу, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Разом із тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного від 03 травня 2023 року у справі 500/181/19 заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року за нововиявленими обставинами у справі № 500/181/19 було задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №500/181/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Задовольняючи заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про перегляд справи № 500/181/19 за нововиявленими обставинами, суд виходив із того, що постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 607/17164/19 скасовано постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року, яка була врахована в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №500/181/19, як підстава для задоволення позову ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 500/581/20.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для перегляду постанови від 29 листопада 2022 року у справі № 500/581/20 за нововиявленими обставинами суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами зазначені у частині 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, якими є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно з частиною 6 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У відповідності до матеріалів справи при ухваленні постанови від 29 листопада 2022 року у справі № 500/581/20 Восьмий апеляційний адміністративний суд виходив із того, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 500/181/19, яке набрало законної сили, податкові повідомлення-рішення від 18 вересня 2018 року № та № були визнані протиправними і скасовані.

Тому позовні вимоги податкового органу про стягнення заборгованості, що визначена вказаними рішеннями контролюючого органу є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Разом із тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного 03 травня 2023 року у справі 500/181/19 заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року за нововиявленими обставинами у справі № 500/181/19 задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №500/181/19 скасовано та ухвалено нову, якою апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, АТ «Універсал Банк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Ухвалюючи постанову від 03 травня 2023 року у справі № 500/181/19 про задоволення заяви контролюючого органу про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року, апеляційний суд виходив із того, що постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі №607/17164/19 скасовано постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року, яка була врахована при прийнятті постанови апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №500/181/19, як підстава для задоволення позову ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених фактичних обставин апеляційний суд дійшов переконання, у справі у справі № 500/581/20 має місце скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення постанови суду від 29 листопада 2022 року, яке у відповідності до приписів пункту 3 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року - скасуванню.

Вирішуючи спір за наслідками розгляду апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, апеляційний суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (далі ПК).

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК).

Пунктом 57.1 статті 57 ПК визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 129 ПК після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Тобто, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.

Згідно пункту 129.1.2. статті 129 ПК при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, податковим органом вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Під час судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 виставлялась та була надіслана податкова вимога №11507-54 від 12 березня 2019 року з часу виставлення якої податковий борг не переривався.

Пунктом 41.2 статті 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашенні податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

З огляд на те, що за відповідачем ОСОБА_1 обліковується податковий борг, заявлений до стягнення у цій справі на суму 89456,05 грн (по платежу податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 82587,89 грн та по платежу військовий збір в розмірі 6868,16 грн), наявності та розмір якого відповідачем не спростовіано, доказів його сплати не надано, то позовні вимоги контролюючого органу слід задовольнити повністю.

Згідно частини 4 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року справі № 500/581/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 28 вересня 2023 року.