Справа № 600/3683/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3683/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, що виявились у ненаданні повної інформації та графічних матеріалів про усі земельні ділянки комунальної та державної форми власності, у межах міста Чернівці, Чернівецької області, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для реалізації позивачем права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

- зобов`язати Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради надати інформацію та графічні матеріали про усі земельні ділянки комунальної та державної форми власності, у межах міста Чернівці, Чернівецької області, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для реалізації позивачем права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

- стягнути з Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.07.2021 року позивач звернувся до Чернівецького міського голови із запитом про надання публічної інформації щодо земельних ділянок комунальної та державної власності, а також графічних матеріалів у межах міста Чернівці та Чернівецької області, які не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для реалізації його права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради листом від 04.08.2021 повідомив позивачу, що у відповідача наявна інформація стосовно вільних земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків, по яких розроблено детальний план території. Так, на території Садгірського району м. Чернівці, на момент розгляду запиту позивача, вільні земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків розділені відповідно до будівельних норм, державних стандартів і правил, детальний план території якої затверджений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.07.2017 р. №392/15. На сьогоднішній день в м. Чернівцях не проведена інвентаризація земель у зв`язку з тим, що такі роботи потребують значних затрат коштів та часу. Тому надати інформацію про усі вільні земельні ділянки у м. Чернівцях для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд немає можливості.

Вважаючи, що відповідь суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації" ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Управління земельними ресурсами Хмельницької міської ради є суб`єктом владних повноважень в структурі органів місцевого самоврядування, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI є розпорядником інформації, пов`язаної з виконанням своїх повноважень щодо обліку земельних ділянок в межах територіальної громади Хмельницької міської ради.

У пункті 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) відповідно до статті 33 якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Отже, відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а тому зобов`язаний надати на відповідний запит позивача інформацію про наявність земельних ділянок, не переданих у користування, що можуть бути використані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва та для будівництва індивідуальних гаражів.

Згідно з листом Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 04.08.2021 позивачу повідомлено, що на сьогоднішній день в м. Чернівцях не проведена інвентаризація земель у зв`язку з тим, що такі роботи потребують значних затрат коштів та часу. Тому надати інформацію про усі вільні земельні ділянки у м. Чернівцях для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд немає можливості.

Однак, враховуючи положення абз.2 ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів відповідач зобов`язаний надавати за запитами фізичної особи письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Водночас, інформація надана у листі від 04.08.2023 №П-10/24/01 на запит позивача є неповною.

Таким чином, в порушення п.6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 та ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку з надання повної інформації щодо питання, порушеного позивачем у запиті.

В силу приписів пункту 5 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI позивач як запитувач інформації, попри фактичне надання відповіді на запит відповідачем, має право на оскарження відповіді з приводу недостовірної чи неповної інформації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що для повного захисту прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути його запит від 29.07.2021 про надання інформації та графічних матеріалів про усі земельні ділянки комунальної та державної форми власності у межах міста Чернівці, Чернівецької області, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для реалізації позивачем права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Оцінюючи вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

Отже, зазначені процесуальні дії є правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

У зв`язку з ненаведенням заявником аргументів на доведення необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненаданням доказів на підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про встановлення судового контролю.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.03.2023 у справі №280/1530/20 у подібних правовідносинах, зазначено, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку згідно із загальними підходами до відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів, а суд не встановив, що негативні емоції позивача досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивач не надав.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 25.04.2019 в справі №818/1429/17, від 27.06.2019 в справі №825/1030/17, від 12.11.2019 в справі №818/1393/17, від 18.11.2019 в справі №820/5044/18, від 28.11.2019 в справі №826/27549/15, від 28.02.2020 в справі №804/2593/17, від 18.06.2020 в справі №339/183/16-а, від 02.09.2020 в справі №1340/4056/18, від 24.09.2020 в справі №1.380.2019.001368, від 18.02.2021 в справі №420/7423/19 та від 25.03.2021 в справі №520/4577/19, вказував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Відтак, оскільки позивачем не доведено і не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Перевіривши обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції -скасувати, та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради щодо ненадання повної інформації та графічних матеріалів на інформаційний запит ОСОБА_1 про усі земельні ділянки комунальної та державної форми власності, у межах міста Чернівці, Чернівецької області, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для реалізації позивачем права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

Зобов`язати Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 29.07.2021 про усі земельні ділянки комунальної та державної форми власності, у межах міста Чернівці, Чернівецької області, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд для реалізації позивачем права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на надати відповідь з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.