Справа № 300/5658/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2023 р. справа № 300/5658/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представника позивача: Бойка Р.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зняття арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Фуртас Андрій Степанович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, що накладений реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655, зареєстровано 28.12.2006 о 17:04:38 за № 4312655, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2006, серії: АА 968401, АМ 943301.
- зняти арешт, що накладений реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655, зареєстровано 28.12.2006 о 17:04:38 за № 4312655, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2006, серії: АА 968401, АМ 943301.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.023 відкрито провадження по справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України (а.с.26).
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Згідно вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 01.09.2023 по 15.09.2023 перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.
В судовому засіданні представник позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Водночас, на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.101-102).
Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2004 у справі № 1-31, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.02.2005, ОСОБА_1 , зокрема, визнано винним за ч. 2 ст. 364 КК України й призначено покарання 5 років позбавленя волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком два роки. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановлено іспитовий строк два роки (а.с.6-11).

19.12.2006 державним виконавцем Мельником М.В. відділу державної виконавчої служби у м. Калуш винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії: АА 968401, АМ 943301 (а.с.14).

В подальшому, на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. 28.12.2006 о 17:04:38 накладено арешт на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655 (зворотній бік а.с.16).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2023 у справі № 345/3895/22 визнано недієздатним ОСОБА_1 . Призначено ОСОБА_2 опікуном Фуртаса С.В. (а.с.20-23).

03.08.2023 законний представник (опікун) ОСОБА_1 звернувся до Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4312655 (а.с.17).

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач, згідно листа за № 477259 від 09.08.2023, повідомив позивача про відсутність законних підстав та відповідних повноважень для зняття арешту, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено відповідно до Наказу № 2274/5 від 25.12.2008 Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчоїслужби (а.с.18).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність щодо не зняття арешту, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з положеннями частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частина 4 статті 59 Закону №1404-VIII встановлює підстави для зняття арешту.

Так, відповідно до частини 4 цієї статті, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1- розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону №1404-VIII).

В ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що виконавчі провадження після закінчення строку зберігання знищено, однак арешт, накладений на майно позивача як боржника, знятий не був.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність виконавчого провадження та наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Окрім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що незняття відповідачем арешту з майна боржника є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту, що накладений реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655, зареєстровано 28.12.2006 о 17:04:38 за № 4312655, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2006, серії: АА 968401, АМ 943301

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

Водночас суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, внаслідок чого, адміністративний позов підлягає до задоволення.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зняття арешту - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, що накладений реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655, зареєстровано 28.12.2006 о 17:04:38 за № 4312655, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2006, серії: АА 968401, АМ 943301.

Зняти арешт, що накладений реєстратором - приватним нотаріусом Тихан О.М. на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4312655, зареєстровано 28.12.2006 о 17:04:38 за № 4312655, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2006, серії: АА 968401, АМ 943301.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Калуський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, просп. Лесі Українки, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 28 вересня 2023 р.