Справа № 440/12130/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/12130/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просить:

- визнати протиправними і скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року, рішення від 23 лютого 2023 року № 31 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди з 03 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року, з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року та з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2023 року до спеціального стажу,

- призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення з заявою про призначення пенсії.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, оскільки позивачем подано усі необхідні та достатні для цього документи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07 вересня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи , що позивачу відмовлено у підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 09 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року та з 30 вересня 1986 року по 14 червня 2001 року, у зв`язку з відсутністю документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника та перебування заявника у відпустці без збереження заробітної плати. Крім того, період роботи з 01 серпня 2010 року по 30 квітня 2022 року та з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року зараховано до загального страхового стажу, однак не підлягають до зарахування до пільгового, оскільки відсутня довідка про періоди пільгової роботи (а.с. 68-70).

21 вересня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи на його безпідставність. Зазначив, що до загального страхового стажу позивача зараховано всі періоди, однак пенсійний вік для призначення пенсії має становити 60 років (а.с. 104-105).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою про підтвердження періодів роботи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року вирішено відмовити ОСОБА_1 в підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення": з 09 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року та з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року (а.с. 60-62).

Підставою для відмови слугувала відсутність документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника, перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою в якій просив призначити пенсію за віком (а.с. 53).

За принципом екстериторіальності вищевказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та рішенням № 31 від 23 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підставою для відмови слугувало те, що пенсійний вік для призначення пенсії становить 60 років, вік заявника 57 років 7 місяців 26 днів, необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж особи становить - 41 рік 11 місяців 13 днів. За доданим документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року заявнику відмовлено в підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 31 від 23 лютого 2023 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до положень пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини першої статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту б) статті 55 Закон № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі пункту б) статті 55 Закон № 1788-XII.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Згідно оскаржуваних рішень позивачу зараховано до загального страхового стажу усі періоди роботи - 41 рік 11 місяців 13 днів, однак відмовлено в підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 09 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року та з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року.

Записами у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 21-25) підтверджено, що ОСОБА_1 у період:

- з 09 квітня 1984 року прийнятий дефектоскопістом по ультразвуковому контролю по 3 розряду в лабораторії вимірювальної техніки Полтавської геологорозвідувальної експедиції об`єднання "Полтавнафтогазгеологія",

- 04 травня 1984 року звільнений в зв`язку з призивом в ряди радянської армії,

- з 30 вересня 1986 року прийнятий дефектоскопістом по ультразвуковому контролю по 3 розряду в лабораторії вимірювальної техніки Полтавську нафтогазорозвідувальну експедицію по випробуванню свердловин об`єднання "Полтавнафтогазгеологія",

- 14 червня 2001 року звільнений за власним бажанням.

Крім того, періоди роботи ОСОБА_2 на посаді дефектоскопіста по ультразвуковому контролю підтверджується архівною довідкою Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 02 грудня 2022 року № П-05.7-13/37 (а.с. 27-).

Стосовно посилань відповідачів, що позивачем не надано документ про ліквідацію підприємства без правонаступництва, суд зазначає, що факт ліквідації підприємства підтверджується архівною довідкою Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23 листопада 2022 року №П-05.7-13/37 (а.с. 26).

Варто також зазначити, що ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ НАДРА УКРАЇНИ ПОЛТАВНАФТОГАЗГЕОЛОГІЯ припинено 05 січня 2022 року у зв`язку із визнанням банкрутом (https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/01431630/).

Крім того, при винесенні рішення від 31 січня 2023 року № 10 Головне управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області не вчинило усіх дій передбачених Порядком № 637, зокрема, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку).

Щодо посилань відповідачів на відсутність документів про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, суд зазначає, що згідно архівної довідки Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23 листопада 2022 року №П-05.7-13/37 позивачу надавались відпустки без збереження заробітної плати, що спростовує твердження відповідачів про відсутність документів (а.с. 28).

Інші доводи щодо підстав відмови для зарахування до пільгового періоду роботи ОСОБА_1 з 09 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року та з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року, оскаржувані рішення не містять.

Крім того, згідно довідки Форми ОК-5 трудовий стаж позивача зараховано, як спеціальний стаж з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2022 року, з кодом підстави для обліку спецстажу - 3П3055Б1 (а.с. 19-20).

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року та рішення від 23 лютого 2023 року № 31 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати періоди з 03 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року, з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року та з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2023 року до спеціального стажу.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення з заявою про призначення пенсії.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу / призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваних рішень, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 січня 2023 року, про підтвердження стажу роботи і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2023 року і прийняти рішення з врахуванням висновків суду.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відшкодувати на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в повному обсязі.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 139, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпро, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Соборності, 66, каб 609, м. Полтава) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 10 від 31 січня 2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23 лютого 2023 року № 31 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 03 квітня 1984 року по 04 травня 1984 року, з 01 жовтня 1986 року по 14 червня 2001 року та з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2023 року до спеціального стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2023 року і прийняти рішення з врахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко