Справа № 759/7058/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/7058/23 Суддя (судді) першої інстанції: Ул`яновська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючої судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Ольховська М.Г., за участі представника позивача Щербаня Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою (з урахуванням заяви від 28.06.2023 про зміну предмета позову) до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віняра Руслана Мироновича від 06.04.2023 серії 1КІ № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити, стягнути з бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1555 грн 00 коп та кошті в у розмірі 17100 грн 00 коп за пошкодження автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що матеріли фотофіксації не підтверджують, що він припарковав автомобіль ближче ніж за 10 м до пішохідного переходу, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 р. у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано факт порушення ним ПДР.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи у письмовому провадження без участі їх представника.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, інші сторони до суду не прибули, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з парування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Вінярем Р.М. винесено постанову серія 1КІ№ від 06.04.2023 згідно якої ОСОБА_1 06.04.2023 о 09 год. 13 хв. на вул. Жилянська, 37/13 у м. Києві транспортний засіб «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 зупинив на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушив п. 15.9 г) ПДР на підставі чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн 00 коп. (а.с. 12).

06.04.2023 о 09 год. 39 хв. головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з парування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Вінярем Р.М. складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, згідно якого, ним було здійснено затримання транспортного засобу «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом доставлення його на штрафний майданчик чи стоянку за адресою: м. Київ, вул. Наб.-Лугова, 4 у зв`язку із порушенням пп. г п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП (а.с. 13).

Разом з тим, 06.04.2023 відповідачем було здійснено фотофіксацію правопорушення, згідно якого автомобіль «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 розташовано на відстані ближче 10 метрів (а.с. 14).

Згідно з квитанцій за сплату штрафів № від 06.04.2023 позивачем сплачено 340 грн 00 коп. штрафу за адміністративне правопорушення; 1270 грн 00 коп. за евакуацію НОМЕР_1 та 144 грн 00 коп. за збереження ТЗ НОМЕР_1 на спец. Майданчику за 1 діб (а.с. 15).

06.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до начальника Подільського УП ГУНП у м. Києві, в якій повідомив, що при евакуації його автомобіля «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено пошкодження АФП правої сторони, крило, передні двері, права частина переднього бамперу.

Згідно наряду-замовлення № від 10.04.2023 було здійснено ремонт автомобіля «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого склала 17100 грн 00 коп.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з заступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху, ПДР»).

Пунктами 1.3., 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 15.9 г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з розділом 7 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису (п. 7.1); розглядати справа про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.); накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису (п. 7.4.); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 7.5.).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 № 2089.

Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фотознімки, на яких чітко зображено, що автомобіль зупинений біля пішохідного переходу, а саме ближче 10 м від нього, що можливо встановити як візуально, а також згідно здійснених інспектором замірів.

Доводи позивача щодо неправильних замірів відповідача колегія суддів вважає такими, що спростовуються іншим фотознімком, з якого вбачається, що одразу за припаркованим автомобілем є заїзд, тому як вірно визначив суд першої інстанції, є очевидним те, що даним випадком позивачем створено явні перешкоди для інших учасників дорожнього руху. (а.с. 39)

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що автомобіль позивача припарковано з порушенням ПДР України, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 122 КУпАП України, та факт вчинення позивачем даного правопорушення, яке суттєво перешкоджало дорожньому руху, підтверджено належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови від 06.04.2023 серії 1КІ №.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення вартості евакуації транспортного засобу в розмірі 1555 грн 00 коп., що включає в себе витрати за послуги евакуатора у розмірі 1270 грн 00 коп., комісію за проведення платежу у розмірі 127 грн 00 коп., витрати за зберігання на спец майданчику у розмірі 144 грн 00 коп., комісію за проведення платежу у розмірі 14 грн 00 коп., а також вимог щодо стягнення кошті в у розмірі 17100 грн 00 коп. за ремонт автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою КМУ від 14.11.2018 № 990 затверджено Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання.

Відповідно до положень п. 2 даного Порядку тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі, зокрема, вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, евакуація можлива у випадку, якщо автомобіль суттєво перешкоджає дорожньому руху, що було встановлено при розгляді справи з огляду на його розміщення. Рішення щодо суттєвого чи несуттєвого такого перешкоджання приймає саме уповноважена особа, в даному випадку інспектор з паркування.

Пунктом 4 вказаного вище Порядку передбачено, що для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор.

З огляду на викладене, враховуючи правомірність складення постанови від 06.04.2023 серії 1КІ №, колегія суддів не вбачає порушення відповідачем прав позивача в частині евакуації його автомобіля.

Разом з тим, відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, як вірно було визначено судом першої інстанції, складовими елементами факту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

При цьому, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Враховуючи те, що адміністративним судом не встановлено факту протиправної поведінки відповідача, та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та завданою позивачу шкодою, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди.

Отже, з огляду на встановлені обставини у цій справі, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 26.09.2023.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина