Справа № 697/1238/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/1238/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Кузьмишина О.М.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Начальника відділу ІНФОРМАЦІЯ_2, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявилися у неправомірному заповненню безпідставними даними безстрокового тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 позивача та у відмові видати на руки безстрокове тимчасове посвідчення позивачу;

- зобов`язати відповідача анулювати безстрокове тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 позивача, як неправомірне.

- зобов`язати відповідача видати на руки нове безстрокове тимчасове посвідчення позивачу, що не проходив військову службу та не має військово-облікової спеціальності, протягом місяця із дня набрання чинності рішення суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Крім того, апелянтом зазначено, що у зв`язку з неправомірним оформленням його військово-облікових документів позивача визначили як особу, яка вже має досвід військової служби та має військову спеціальність. Вказує, що у відповідача зберігається його тимчасове посвідчення, в якому зазначена його військово-облікова спеціальність ВОС №600543А оператор ЕОМ та військове звання солдат рядовий. Це свідчить про те, що позивач проходив військову службу з військовим званням солдат та відповідною отриманою військово-облікова спеціальністю. При цьому це не відповідає дійсності, адже позивач не проходив спеціальну військову підготовку, не вступав на військову службу, не складав Військової присяги.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02.07.2009 перебуває на військовому обліку в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2.

26.04.2018 позивачу видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 (замість військового квитка), в якому зазначено, що він дійсно придатний на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС № 60054 за посадою солдат ІІ НПО рядовий. Тимчасове посвідчення видане до отримання військового квитка (а. с. 10).

Позивач, вважаючи, що відповідач неправильно оформив його тимчасове посвідчення, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до вимог частин 1-3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Так, частиною першою статті 9 Закону № 2232-XII встановлено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

На строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку) (ч. 1 ст. 15 Закону № 2232-XII).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України): приписані до призовних дільниць; які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають приписці до призовних дільниць; звільнені зі служби у військовому резерві, які не виконали обов`язків служби у військовому резерві протягом строків першого та другого контрактів, не проходили строкову військову службу та не досягли 27-річного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (далі Порядок № 1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку) (п. 5 Порядку № 1487).

Відповідно до п. 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п. 22 Порядку № 1487).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 610 затверджено Порядок виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, відповідно до пункту першого якого визначено, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного (далі - тимчасове посвідчення) є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного, який перебуває у запасі осіб офіцерського складу або осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовозобов`язаний), та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Згідно п. 3 Порядку № 610 тимчасове посвідчення видається військовозобов`язаним, які: взяті на військовий облік військовозобов`язаних та яким присвоєно первинні військові звання офіцерського складу запасу (до надходження їх особових справ); втратили військові квитки (до їх отримання); не проходили військову службу (навчальні збори) та не мають військово-облікової спеціальності; визнані призовними комісіями непридатними в мирний час, обмежено придатними у воєнний час до військової служби за станом здоров`я (до підтвердження цього рішення під час повторного медичного огляду); прибули з місць позбавлення волі.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 02.07.2009 перебуває на військовому обліку та 26.04.2018 йому видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 .

Наразі, у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 зазначено, що позивач дійсно придатний на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС № 60054 за посадою солдат ІІ НПО рядовий. Тимчасове посвідчення видане до отримання військового квитка.

Так, відповідно до відповідно до п. 3 Порядку № 610 тимчасове посвідчення видається військовозобов`язаним, які, зокрема, не проходили військову службу (навчальні збори) та не мають військово-облікової спеціальності.

Отже, зазначені у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 записи не свідчать про проходження позивачем військової служби та наявність у нього військово-облікової спеціальності.

Крім того, наявне у позивача посвідчення про приписку до призовної дільниці відповідно до п. 20 Порядку № 1487 є військово-обліковим документом, який свідчить про взяття позивача на військовий облік як призовника.

Наразі, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного було виписано позивачу у зв`язку із переходом з категорії «призовників» до категорії «військовозобов`язаних» у зв`язку із досягненням 25-річного віку.

Крім того, посилання позивача на пункт 42 Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, яким затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України є безпідставним, оскільки зазначений пункт Положення стосується лише присвоєння звання військовослужбовцям за контрактом.

В свою чергу, порядок ведення військового обліку військовозобов`язаних регулюється додатком 1 Мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 18.06.2018 № 321/1168.

Так, пунктом 2.5.10 додатку 1 визначено, що в ході взяття на військовий облік громадян призовного віку, які зараховуються у запас з різних причин за рішенням районних (міських) призовних комісій, посадові особи Р(М)ВК, у місячний термін після завершення чергового призову громадян на строкову службу, зобов`язані ... видати наказ військового комісара Р(М)ВК про присвоєння військового звання «солдат».

Пунктом 2.10.9 додатку 1 визначено, що Р(М)ВК присвоюють військове звання «солдат» і «матрос». Присвоєння цих військових звань проводиться наказом Р(М)ВК громадянам, які не пройшли військової служби, при зарахуванні їх у запас згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно встановив позивачу військове звання «солдат».

Крім того, відповідно до пункту 2.10.3 додатку 1 громадянам призовного віку, які передаються до запасу Збройних Сил України з різних причин, і жінкам, які отримали відповідну підготовку, військово-облікові спеціальності та посадові кваліфікації визначаються з урахуванням одержаної ними підготовки або цивільної спеціальності. Громадяни призовного віку, що не мають цивільної спеціальності, зараховуються на військовий облік за ВОС № 957 КОД 032.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до копії диплома НОМЕР_2 від 30.06.2007 позивач отримав повну вищу за спеціальністю «Інформаційні управляючі системи та технології» та здобув кваліфікацію інженера-системотехніка.

Таким чином, відповідач за зазначеною цивільною спеціальністю визначив позивачу ВОС 600 код 543 за посадою «оператор електронних обчислювальних машин».

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що військове звання і військово-облікову спеціальність позивача визначено відповідачем як військовозобов`язаному, що не проходив строкової служби .

Щодо розшифрування абревіатури «ІІ НПО» колегія суддів зазначає наступне.

Наразі, статтею 27 Закону № 2232-XII визначено, зокрема, категорії запасу.

Так, у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.

До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.

До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що запис у тимчасовому посвідченні позивача, а саме «ІІ» свідчить про те, що він, як військовозобов`язаний, належить до запасу другої категорії як військовозобов`язаний, який не проходив військової служби.

Крім того абревіатура «НПО», розшифровується як «наземноповітряна оборона».

На підставі вище зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.М. Кузьмишина

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 27.09.2023р.)