Справа № 440/4975/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Справа № 440/4975/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/4975/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Старт Транс"

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Старт Транс", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області щодо застосування до позивача за затримку сплати за жовтень 2021 року на 20,3 календарні дні сплати грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн, штрафних санкцій у розмірі 25% грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 02.02.2022 № про накладення на позивача штрафної санкції, зобов`язання сплатити штраф в розмірі 25% грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн, у сумі 87541,00 грн.

В обґрунтування звернення до суду позивач зазначив, що відповідно до висновків камеральної перевірки діяння позивача, що призвели до порушення правил сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, вважаються вчиненими умисно, тому відповідальність платника за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання передбачена пунктом 124.2 статті 124 Податкового кодексу України. Позивач не погоджується щодо застосування штрафу у розмірі 25%, який відповідач нарахував на підставі пункту 124.2 статті 124 Податкового кодексу України, оскільки в діях товариства відсутній будь-який умисел на несплату податкових зобов`язань.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Старт Транс" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 02.02.2022 №6.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Старт Транс" (вул. Великотирнівська 36, корп.2, кв.65, м. Полтава, Полтавська область, 36034, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) та витрати, пов`язанні із наданням правової допомоги, у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що його дії узгоджуються з приписами Податкового кодексу України та спрямовані на забезпечення виконання покладених на нього функцій. Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Пунктом 36.3 ст. 36 ПК України встановлено, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим, згідно з п. 109.3 ст. 109 ПК України необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи лише у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 1251.2-1251.4 статті 125.1 цього Кодексу.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п. 109.1 ст. 109 ПК України).

Своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.

Так, по ТОВ «Авто Старт Транс» проведено камеральну перевірку та складено акт з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року за № 1355/16-31-18-06-11/44028250, в якому зафіксовано несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання по податку на додану вартість за жовтень 2021 року по терміну сплати - 30 листопада 2021 року у сумі 10000,00 грн. Із затримкою на 3 календарні дні та у сумі 340164 грн із затримкою на 20 календарних днів, чим порушено п.57.1 ст 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України.

Камеральною перевіркою встановлено, що ТОВ «Авто Старт Транс» подано до контролюючого органу декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2021 року (вх. № від 17.11.2021). Відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України граничний термін подання декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року - 22.11.2021 року.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість (вх. № від 17.11.2021) сума податкового (грошового) зобов`язання становила 360002,00 грн, граничний термін сплати 30.11.2021 року. Частина узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання 26.11.2021 в розмірі 9838,00 грн зарахована до бюджету своєчасно за рахунок перерахування коштів за рахунок перерахування коштів з електронного рахунку платника.

Станом на 30.11.2021 податкове зобов`язання по податковій декларації за жовтень 2021 року в розмірі 350164,00 грн залишилося несплаченим, чим порушено п. 57.1 ст. 57 розділу II п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України.

Податкове зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року в розмірі 10000,00 грн сплачено від 03.12.2021 із затримкою на 3 календарні дні та в розмірі 340164,00 грн сплачено 20.12.2021 із затримкою на 20 календарних днів.

Керівництво ТОВ «Авто Старт Транс» мало можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема, самостійно подало податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2021 року за встановленою формою та в строк визначений пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України.

Вказана декларація складена і підписана відповідно до ст. 48 ПК України, та подана у спосіб визначений п.49.4 ст. 49 ПК України (засобами електронного зв`язку в електронній формі).

Керівництво ТОВ «Авто Старт Транс» обізнане з граничними строками сплати податку, адже вони закріплені в Кодексі та знаходяться у вільному доступі. Інформація про терміни сплати міститься в Інтерактивному календарі на сайті ДПС та у відкритій частині електронного кабінету платника податку.

Для забезпечення виконання обов`язку зі сплати податкового зобов`язання по декларації з податку на додану вартість платник був обізнаний з інформацією щодо електронного та бюджетного рахунку, який розміщено на сайті ДПС та в електронному кабінеті платника.

ТОВ «Авто Старт Транс» самостійно визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає до сплати в бюджет, тобто на стані підготовки податкової декларації платник усвідомлював про обов`язок в подальшому сплатити податкові зобов`язання.

З огляду на зазначене вище, вважає, що контролюючим органом в ході проведення камеральної перевірки та в подальшому під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій доведено існування обставин з існуванням яких передбачено застосування до позивача відповідальності, яка встановлена 124.2 ст. 124 ПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Авто Старт Транс" зареєстроване як юридична особа () в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

17.11.2021 ТОВ "Авто Старт Транс" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, у якій визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 360002,00 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за період жовтень 2021 року ТОВ "Авто Старт Транс", за результатами якої складено акт від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250.

Відповідно до висновків акта за результатами перевірки ТОВ "Авто Старт Транс" встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання по податку на додану вартість за жовтень 2021 року по термін сплату - 30.11.2021 у сумі 10000,00 грн із затримкою на 3 календарні дні та у сумі 340164,00 грн із затримкою на 20 календарних днів, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

В акті також зазначено, що дії платника податків вважаються винними, ТОВ "Авто Старт Транс" мало можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте, не вжило достатніх заходів щодо їх дотримання. Створення платником податків удавано, цілеспрямовано умов, які направлені на виконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно.

Позивачем подано до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення від 19.01.2022 №2 до акта від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250, у яких, зокрема, зазначено, що акт перевірки не є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, у тому числі щодо винних умисних дій з боку ТОВ "Авто Старт Транс", у зв`язку з чим він не може бути підставою для прийняття будь-яких рішень, що мають юридичне значення.

31.01.2022 в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області затверджено висновок № 18/16-31-18-03 за результатами розгляду заперечення від 19.01.2022 №2, відповідно до якого висновки акта камеральної перевірки від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

Листом ГУ ДПС у Полтавській області "Про результати розгляду заперечення" від 31.01.2022 №2204/6/16-16-31-18-03-11 повідомлено платника податків про прийняте комісією рішення.

Відповідно до акта від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250 ГУ ДПС у Полтавській області складено податкове повідомлення-рішення від 02.02.2022 №6, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, визначене пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України та на підставі статті 124 Податкового кодексу України, за затримку на 20, 3 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн, зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 25 % у сумі 87541,00 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, а також з діями відповідача та оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 25% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, передбачений пунктом 124.2 статті 124 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області від 02.02.2022 №6 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області щодо застосування до позивача за затримку сплати за жовтень 2021 року на 20, 3 календарні дні сплати грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн, штрафних санкцій у розмірі 25% грошового зобов`язання в сумі 350164,00 грн, суд виходив з того, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Дії відповідача охоплюються процедурою прийняття відповідного рішення у формі податкового-повідомлення рішення та оцінка їм надається при визнанні протиправним й скасуванні саме податкового-повідомлення рішення. Водночас, дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе рішення, викладене в формі податкового повідомлення-рішення, оскільки саме зазначене рішення має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для юридичної особи прав (чи інтересів).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентуються Податковим кодексом України (далі за текстом ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39 та 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України: грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.3. статті 38 ПК України спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок сплати податку на додану вартість встановлено пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 ПК України.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Пункт 203.2 статті 203 ПК України також передбачає, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Водночас, за змістом пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з пунктом 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 109.3 статті 109 ПК України у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Згідно з пунктом 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Пунктом 112.7 статті 112 ПК України зазначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

З аналізу наведених норм права суд вбачає, що статтею 124 ПК України встановлена відповідальність платника податків у разі несплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, у вигляді штрафу. При цьому пункт 124.1 статті 124 ПК України передбачає штраф: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, а пункт 124.2 статті 124 ПК України - штраф в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, за ці ж діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, але вчинені умисно.

Отже, необхідною умовою притягнення платника податків до фінансової відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого пунктом 124.2 статті 124 ПК України, є наявність умисних дій та вини такого платника податків, що зумовлює обов`язок контролюючого органу під час перевірки встановити доведеність обставин, які б свідчили про цілеспрямоване створення платником податків умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України.

Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення слідує, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф в розмірі 25 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, як за діяння, які вчинені умисно, що передбачено пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Згідно з актом камеральної перевірки від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250 порушення полягало несвоєчасній сплаті узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень 2021 року по терміну сплату - 30.11.2021 у сумі 10000 грн із затримкою на 3 календарні дні (сплачено 03.12.2021) та у сумі 340164 грн із затримкою на 20 календарних днів (сплачено 20.12.2021).

Суд звертає увагу, що у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року позивачем визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 360002,00 грн, тоді як факт несвоєчасної сплати зобов`язання контролюючим органом встановлено щодо суми 350164,00 грн. Податковим органом зазначено в акті перевірки, що частина узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання 26.11.2021 в розмірі 9838 грн зарахована своєчасно за рахунок перерахування коштів електронного рахунку платника. Таким чином, позивачем несвоєчасно сплачено частину задекларованої суми ПДВ за жовтень 2021 року.

Факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з ПДВ за жовтень 2021 року у сумі 350164,00 грн позивачем не заперечується.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, в акті перевірки контролюючим органом не зазначено обставини та не доведено фактів, які свідчили б про умисне порушення платником податків строків сплати грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про те, що позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте, не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, що є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно, оскільки контролюючим органом не встановлено на підставі відповідних документів наявність можливості позивачем сплатити податкове зобов`язання з ПДВ за жовтень 2021 року у повному обсязі у строк, передбачений ПК України (зокрема, наявність достатніх коштів на розрахункових рахунках, а також на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість).

Крім того, не видається можливим встановлення у межах камеральної перевірки таких обставин, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків, оскільки згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Водночас, суд зазначає, що умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 ПК України є: встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте невжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак, невжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи у вчиненні податкового правопорушення.

Отже, Податковим кодексом України на контролюючий орган покладено обов`язок доведення вини, без виконання якого особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого необхідною умовою є наявність вини.

Враховуючи викладені норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що камеральної перевірки від 22.12.2021 №11355/16-31-18-06-44028250 не містить достатніх обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм пункту 57.1 статті 57 ПК України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, покладено на контролюючий орган.

В свою чергу, відповідачем під час розгляду справи доказів про умисне порушення позивачем строків сплати податкового зобов`язання з ПДВ за жовтень 2021 року не надано.

Таким чином, судова колегія вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 25% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, передбачений пунктом 124.2 статті 124 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області від 02.02.2022 №6 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Доводів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить, тому рішення Полтавського окружного адміністративного суду в даній частині перегляду не підлягає.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року по справі № 440/4975/22 в частині задоволення позовних вимог прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 по справі № 440/4975/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко