Справа № 632/848/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р.Справа № 632/848/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Кочнєв О.В., вул. Леніна, 18, м. Первомайський, Первомайський, Харківська, 64107, повний текст складено 20.07.23 року по справі № 632/848/23 за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 року позивач звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення складену працівником поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області серії БАД № 124268 від 01.06.2023 року в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності зач. 1 ст. 121 КУпАП.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Миколаївській області ( ) адреса: 54000, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, на мою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що предметом позову в цій справі є судове оскарження постанови відповідного поліцейського ГУНП у Миколаївській області серії БАД №124268 від 01.06.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП через порушення п.31.3.а Правил дорожнього руху, а саме керування на 309 км автодороги Дніпро- Миколаїв належного ТОВ «Лихачовський елеватор» автомобілем марки «MAN», марки «TGX 18.440», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Koegel», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 переобладнаний з контейнеровоза у самоскид. Вказана постанова була складена інспектором сектору превенції патрульної поліції ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області лейтенантом поліції Дунак О.Д.

Позивач з дано постановою не погоджується, наголошує, що протокол відносно нього не складався, а відразу була складена відповідна постанова, яка, позивачу не вручалася, отже позивач вважає, що оскаржувана постанова безпідставна, протиправна та така, що порушує його права та інтереси.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.07.2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності від 01.06.2023 року серії БАД №124268 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КАС України відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що напівпричіп це платформа - рама на яку встановлюється різні види обладнання (тентовані напівпричепи, рефрижератори, ізотермічні, контейнеровози, відкрита бортова платформа, самоскидні напівпричепи, лісовози). Встановлення різного виду обладнання не змінює конструкцію напівпричепа. На вказаному напівпричепу встановлений контейнер К 60 з пристроєм для само вивантаження. Пристрій для вивантаження з гідроциліндром знаходиться в самому контейнері, а не встановлений на рамі платформі напівпричепа. Таким чином в конструкцію напівпричепу не внесено ніяких конструкційних змін, що виключає поняття переобладнання.

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00057-00886-22 від 17.11.2022 року напівпричіп «КОЕGЕL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 визнано технічно справним. Наступне проходження обов`язково технічного контролю не пізніше 17.11.2023 року. В період з 17.11.2022 року по 01.06.2023 року зміни до конструкції напівпричепа не вносились.

Відповідно до п. 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів № 137 від 30.01.2012р. (далі Порядок №137 від 30.01.2012р.), перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану із самоклейною міткою радіочастотної ідентифікації, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

На переконання позивача, працівник поліції не може самостійно зробити висновок за фактом переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосується безпеки дорожнього руху.

Представник відповідача скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що на його думку, з фото, зробленого поліцейським, який складав постанову чітко вбачається, що напівпричіп Коеgel, номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 мав змінену конструкцію, яка не відповідала фото, зробленим під час проходженням вказаним транспортним засобом технічного контролю 17.11.2022 року, тобто явно можна було встановити наявність переобладнання, яке не відображено у протоколі технічного стану транспортного засобу, а саме переобладнання контейнеровоза у самоскид.

На переконання представника відповідача, для встановлення вказаного факту не потрібно проводити нову перевірку технічного стану, оскільки зміну конструкції можна побачити наочно, що і зробив поліцейський.

Також представником відповідача надано клопотання про апеляційний розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії БАД №124268 від 01.06.2023 року, складеною інспектором сектору превенції патрульної поліції ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області лейтенантом поліції Дунак О.Д., який є уповноваженим працівником поліції для винесення постанов, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. через порушення п.31.3.а Правил дорожнього руху України, а саме переобладнання транспортного засобу, яким керував позивач на 309 км автодороги Дніпро-Миколаїв під час своєї зупинки 01.06.2023 року, а саме напівпричіпом Koegel, номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 17.11.2022 року (а.с.35, зворотній бік).

Предметом спору в даній справі є встановлення того, чи достатньо було для інспектора на час встановлення факту порушення ПДД України наявності для факту переобладнання наочного сприйняття для класифікації порушення з боку позивача відповідно до вимог п.31.3а ПДД України з урахуванням того, що вищевказаний напівпричіп 17.11.2022 року пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу, що підтверджено протоколом №00057-00886-22, складеним ТОВ «Авто-експерт С» строком дії до 17.11.2023 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновків, що позов ОСОБА_1 є безпідставним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України від 02.07.2015 року «Про національну поліцію» (далі Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених не неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Нормами п.8 ч.1 ст.23 Закону визначено, що у випадках, визначених Законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно статті 32 Закону України «Про дорожній рух» «Переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання І номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно п. 31.3. Правил дорожнього руху України: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Таким чином п.п. 31.3.а Правил дорожнього руху є бланкетною нормою, оскільки відсилає до «стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки руху».

Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання закріплені в ДСТУ 3649-2010 «Колісні транспорті засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Так, напівпричіп це платформа - рама на яку встановлюється різні види обладнання (тентовані напівпричепи, рефрижератори, ізотермічні, контейнеровози, відкрита бортова платформа, самоскидні напівпричепи, лісовози). Встановлення різного виду обладнання не змінює конструкцію напівпричепа. На вказаному напівпричепу встановлений контейнер К 60 з пристроєм для само вивантаження. Пристрій для вивантаження з гідроциліндром знаходиться в самому контейнері, а не встановлений на рамі платформі напівпричепа. Таким чином в конструкцію напівпричепу не внесено ніяких конструкційних змін, що виключає поняття переобладнання.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Дер жавто інспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Зазначаю, що обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають па правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів - юридичні або фізичні особи підприємці, інформація про яких внесена до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів та які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00057-00886-22 від 17.11.2022 року напівпричіп «КОЕGЕL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 визнано технічно справним. Наступне проходження обов`язково технічного контролю не пізніше 17.11.2023 року.

Відповідно до п. 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів № 137 від 30.01.2012р. (далі Порядок №137 від 30.01.2012р.), перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану із самоклейною міткою радіочастотної ідентифікації, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

Отже, стосовно висновку суду першої інстанції, щодо встановлення наявності переобладнання в ході порівняння фото зробленим поліцейським при складанні постанови з фото в протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу, колегія суддів наголошує, що з самих лише фотознімків в матеріалах справи, неможливо встановити факт переобладнання напівпричепу Koegel, номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно з нормами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення ПДР, у тому числі, передбачені частиною 1 статті 121-3. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Разом з цим, слід зазначити, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, в розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частинами 4-6 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, позивач заперечуючи вчинення вказаних порушень ПДР України в апеляційній скарзі зазначає, що єдиним доказом який би міг підтвердити або спростувати висновок про те, чи складалась постанова в присутності позивача - є відеозапис яким би був зафіксований весь процес розгляду адміністративної справи зі складанням постанови, роз`ясненням прав, проте відповідачем не надано такого відеозапису.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про те, яким технічним засобом здійснювалась фіксація правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 124268 від 01.06.2023 року посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію, надані відповідачем фотознімки (а.с. 36 та зворот) не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі №428/2769/17 та від 26.04.2018 у справі №202/2862/17.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.07.2023 року по справі № 632/848/23, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. згідно з квитанцією № 211497850 від 09.06.2023 року та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 805 грн. 20 коп. згідно з квитанцією №220994297 від 03.08.2023 року.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1342 гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.07.2023 по справі № 632/848/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 124268 від 01.06.2023 року складену працівником поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності зач. 1 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати на судовий збір в загальній сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 28.09.2023 року