Справа № 320/9074/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 320/9074/22

адміністративне провадження № К/990/31060/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 320/9074/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 05 вересня 2022 року № 233, яким на нього накладено стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 09 вересня 2022 року № 152о/с про звільнення його зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення;

- поновити його на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області з 09 вересня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Київській області на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов`язкових податків та зборів;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції України в Київській області на його користь суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, без урахування обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 05 вересня 2022 року № 233 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді звільнення зі служби. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 09 вересня 2022 року № 152о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 30 вересня 2022 року № 158 о/с «По особовому складу» в частині внесення часткової зміни до пункту наказу Головного управління від 09 вересня 2022 року № 152 о/с. Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 26 вересня 2022 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2022 року по 23 січня 2023 року включно у сумі 153 677,79 грн з відрахуванням податків та зборів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 26 вересня 2022 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 40 033,71 грн з відрахуванням податків та зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, яким просив стягнути з Головного управління Національної поліції України в Київській області в розмірі 24 000 грн.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 16 000 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року скасовано додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 05 липня 2023 року, від 03 серпня 2023 року та від 25 серпня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

11 вересня 2023 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 320/9074/22. Позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати повністю, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки вчетверте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник знову зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи, що суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката, застосував норми статей 132, 134 КАС України та положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19.

Суд касаційної інстанції повторно звертає увагу заявника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі цього пункту є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Перевіряючи доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки в касаційній скарзі відсутнє належне мотивування подібності правовідносин у цій справі та у справі зазначену позивачем. Обґрунтування касаційної скарги зводиться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом апеляційної інстанції судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм права, що в свою чергу не є належним обґрунтуванням підстав звернення до суду касаційної інстанції, у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що заявник, звертаючись до суду з касаційною скаргою вчетверте, не врахував висновки Верховного Суду, які були зазначені в ухвалах від 05 липня 2023 року, від 03 серпня 2023 року та від 25 серпня 2023 року щодо невідповідності касаційної скарги вимогам процесуального закону, недоліки якої стали підставою для її повернення. Касаційна скарга за змістом повністю співпадає зі змістом попередньої касаційної скарги.

Зазначене свідчить, що позивач формально підійшов до оформлення касаційної скарги та проігнорував висновки Верховного Суду щодо необхідності дотримання законодавчих вимог до змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі № 320/9074/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак