Справа № 120/11331/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2023 р. Справа № 120/11331/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.06.2023 №13 про відмову в призначені пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій з 08.06.2023, із виплатою заборгованості, яка виникне внаслідок призначення такої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2023 звернувся до Головного управління ПФУ м. Києві з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 21.06.2023 №13 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовив в призначені пенсії в зв`язку з відсутністю документу, який засвідчує особливий статус особи, а саме, довідки про участь в бойових діях, згідно підпункту 6 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважаючи дану відмову Головного управління ПФУ у Вінницькій області у призначені пенсії неправомірною, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову.

Зокрема зазначив, що управління жодних протиправних дій по відношенню до позивача не вчиняло, адже оскаржуване рішення винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Разом із тим вказує, що у зв`язку з відсутністю довідки відповідно до додатку 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якою підтверджуються періоди участі в бойових діях та країна, де вони відбулися позивачеві, рішенням №13 від 21.06.2023 правомірно відмовлено в призначенні пенсії. Крім того в зазначеній довідці вказується військове звання особи, яка приймала участь у бойових діях, що є підтвердженням того, що особа на час участі була саме військовослужбовцем.

01.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що на підставі заяви та наданих документів Головним управлінням, 21.06.2023 винесено рішення №13 про відмову у призначенні пенсії, в зв`язку з тим, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було додано документ, який засвідчує особливий статус особи, зокрема, довідку відповідно до додатку 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. З наведеного вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058.

Суд, вивчиви матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до довідки Солом`янському районному у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки №33334 від 06.06.2023 прапорщик ОСОБА_1 приймав участь у розмінуванні арт.снарядів у м. Володимир Московської області в/ч НОМЕР_2 з 05.02.1988 по 06.02.1988.

В подальшому 14.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 розглядав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №13 від 21.06.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії. У рішенні зокрема зазначено, що пенсійний вік визначений п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 55 років, вік заявника 55 років, необхідний страховий стаж визначений п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 25 років, страховий стаж заявника становить 33 роки 01 місяць. За доданими документами до страхового стажу заявника не зараховано періоди згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 з 15.05.1997 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 09.04.1998 та з 15.04.1998 по 10.07.1999. Також вказано, що згідно підпункту 6 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсій додається документ, який засвідчує особливий статус особи, зокрема, довідка відповідно до додатку 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Проте заявником не надано довідку відповідно до додатку 2 Порядку. Крім того зазначено про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відтак у призначені пенсії відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд зазначає, що мотиви позову зводяться щодо неправомірності рішення суб`єкта владних повноважень в частині необхідності надання при звернені до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії довідки про безпосередню участь у бойових діях.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідн

Отже, як видно право на призначення дострокової пенсії мають особи, яким надано статус учасника бойових дій, особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Копiю трудової книжки позивач надав вiдповiдачу разом з заявою про призначення пенсiї, вiдповiдно до записiв якої загальний трудовий страховий стаж позивача на момент звернення до вiдповiдача становить 33 років 01 місяців.

У рішенні №13 від 21.06.2023 відповідач зазначив, що задля призначення пенсії на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідно надати довідку про безпосередню участь у бойових діях.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком №22-1, пунктом 2.1 якого визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 розділу 2 Порядку визначено документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Такими доументами є:

документи про проходження військової служби (служби);

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

посвідчення учасника бойових дій;

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що документом, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) документи про проходження військової служби (служби)/довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Зміст вищевказаної норми не зовоб`язує особу надати всі перераховані документи для призначення пенсії, а лише один з зазначених. Тому твердження відповідача у відзиві про необхідність надати довідку про безпосередню участь у бойових діях є помилковим.

Аналогічного правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року справа справа № 340/576/19.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.03.2003, ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Суд вказує, що належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій ніким не оскаржувалася, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а відтак позивач має право користуватись пільгами, встановленими Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії.

Отже, звернувшись до відповідача за призначенням дострокової пенсії позивач подав весь необхідний пакет документів.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії на умовах, визначених п. 4 ч.1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, зокрема критеріям законності, обґрунтованості, неупередженості, а тому рішення №13 від 21.06.2023 слід визнати протиправним та скасувати.

Водночас, як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач просить зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію з 08.06.2023 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України №1058-IV.

При цьому суд зазначає, що за правилами статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

При цьому, за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Частиною 1 та 2 статті 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію відповідно до п. 4 ч. 1 статті 115 Закону України №1058-IV.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, згідно паспорту громадянина України позивач досягнув пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його звернення до головного управління із заявою про призначення пенсії відбулось 14.06.2023, тобто в межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України №1058-IV, відповідно призначення пенсії має відбутися з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 08.06.2023.

Втім, на думку суду, не може бути задоволена позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість за період з 08.06.2023, що виникне внаслідок призначення пенсії, оскільки така вимога фактично охоплюється іншою вимогою про зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію з 08.06.2023, задоволення якої закономірно покладає на відповідача обов`язок виплатити позивачу заборговану пенсію у зв`язку з проведенням відповідного призначення за весь період з моменту призначення пенсії, тобто з 08.06.2023.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, відтак такий не сплачувався, а отже не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №13 від 21.06.2023 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.06.2023.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна