Справа № 0870/6260/12
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 0870/6260/12

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Темченко Є.П.

за участю:

представника позивача: Волошиної Є.В.,

представника відповідача: Попової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції в місті Дніпрі апеляційні скарги Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2023, (суддя суду першої інстанції Татаринов Д.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №0870/6260/12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

У С Т А Н О В И В :

В 2012 році товариство з обмеженою відповідністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 9 лютого 2012 року № та №.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що підприємством правомірно включено до складу інших витрат суми від`ємного значення об`єкта оподаткування за результатами 1 кварталу 2011 року, яке в свою чергу виникло внаслідок збитків 2010 року на суму 83 225 172 грн. та заниження доходів від врегулювання сумнівної заборгованості за рішенням господарського суду Запорізької області від 16 травня 2011 року та ухвали господарського суду Запорізької області від 24 травня 2011 року у справі №19/5009/1481/11 по договору №76/199 від 01 липня 2000 року з ВАТ Запоріжжяобленерго на суму 90 465 352 грн. Також посилаючись на те, що рішенням господарського суду допущено розстрочення його виконання, позивач вказує на відсутність підстав для збільшення доходу на суму заборгованості, що визнана судом, оскільки терміни сплати такої заборгованості не настали. Також звертає увагу суду, що на час розгляду справи, судові справи щодо оскарження пов`язаних податкових повідомлень-рішень винесених на підставі даних актів перевірок розглянуті на користь товариства та набрали законної сили, що в свою чергу, на думку позивача, підтверджує правомірність та законність його позиції. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2012 року № та №.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2021 року Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року скасовано, справу №0870/6260/12 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд, направляючи дану справу до суду першої інстанції для нового розгляду, у постанові від 27 травня 2021 року зазначив про те, що: податковий орган неодноразово звертав увагу суду, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року у справі №0870/2282/12 встановлена відсутність права товариства на включення до витрат ІІ кварталу 2011 року у сумі 3322481 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у зв`язку з подвійним включенням такої суми до витрат. За наслідками господарської діяльності ІІ кварталу 2011 року підприємством задекларовано від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 8222172 грн. З урахуванням наведеної постанови від`ємне значення з податку на прибуток завищено на суму 3322481 грн. Але, наведені обставини не досліджено судами попередніх інстанцій, не надано оцінку доводам податкового органу в цій частині, не досліджено та не встановлено, чи дійсно фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій були повторно включені до складу витрат за наслідками господарської діяльності ІІ кварталу 2011 року.

Верховний Суд також зазначив, що для правильного вирішення справи важливо встановити період виникнення заборгованості та період вчинення заходів щодо стягнення боргу позивача з енергопостачання, з метою правильного застосування норм матеріального права, оскільки Порядок врегулювання сумнівної та безнадійної заборгованості передбачений статтею 159 Податкового кодексу України не поширюються на заборгованість, що виникла у зв`язку із затримкою в оплаті товарів, виконаних робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо стягнення таких боргів здійснювалися до набрання чинності розділом ІІІ цього Кодексу.

За наслідками нового розгляду справи Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 30.01.2023 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення № від 09 лютого 2012 року в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 36189053 грн. В іншій частині позову відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що від`ємне значення минулих років, зокрема, 2010 року є правомірною складовою витрат наступних періодів. Відповідач зазначає, що жодна норма ПК не дає право врахувати збитки витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення від`ємного значення. Також, судом першої інстанції не враховано, що від`ємне значення було сформоване фактично за рахунок збиткової діяльності підприємства, на думку відповідача, продаж товарів за свідомо заниженими цінами вказує на відсутність розумної економічної мети господарської діяльності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» також звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що відповідно до ІВ до складу інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат підприємства витрати у розмірі 3 322 481 грн враховано двічі. При цьому, позивач зазначає, що помилку за 2 квартал 2011 року було виправлено у Декларації з податку на прибуток за другий третій квартали 2011 року (додаток ВП реєстраційний № від 10.11.2011), а саме: на - 3 081 865 грн враховано наступне: зменшення на суму відшкодування витрат забезпечення у сумі 3 322 481 грн; зменшення на суму витрат по нарахованим відсоткам у сумі 2 713 341 грн; зменшення на собівартість придбаних товарів, які було перенесено до рядка 05.1 СВ Декларації у сумі 2 623.724 грн; збільшення на вартість заборгованості визнаної за рішенням суду, у зв`язку з її перенесення до рядка 03 ІД Декларації у сумі 5 577 690 грн. Враховуючи вищенаведене, подвійне відображення у розмірі 3 322 481 грн було відкориговане у повному обсязі. Також, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що продаж товарів за ціною нижчою за собівартість було зумовлене кризою на світовому ринку відповідних товарів. Фактично ціни продажу були звичайними для того часу, реалізації товару пов`язаний особам не встановлено.

23.06.2023 від ТОВ «ЗТМК» надійшов відзив на апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВП, в якому посилається на необґрунтованість доводів скарги та просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Від відповідача також надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ЗТМК», заявник наголошує, що доводи позивача не спростовують висновків суду в частині відмови в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2-3 квартали 2011 року (реєстраційний № від 09 листопада 2011 року), в якій задекларовано збитки за підсумками 2-го та 3-го кварталів 2011 року в розмірі 39 925 571 грн. (рядок 07) та зазначено у складі інших витрат, відповідно у рядку 06.6 декларації від`ємне значення об`єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду у розмірі 83 225 172 грн., яке складається з збитків, отриманих протягом 2010 року, а також збитки від діяльності, що підлягає патентуванню за підсумками 2-го та 3-го кварталів 2011 року в розмірі 414 037 грн. (рядок 08).

У період з 18 січня 2012 року по 24 січня 2012 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2-й та 3-й квартали 2011 року ДП ЗТМК з питань достовірності визначення об`єкта оподаткування, за результатами якої складено Акт перевірки від 25 січня 2012 року №59/08-08/00194731.

В ході документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено:

- в порушення вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.12.1 пункту 138.12 статті 138, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, пункту 3 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, ДП ЗТМК завищено інші витрати (рядок 06 податкової декларації) у сумі 83 225 172 грн. та відповідно завищено витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування (рядок 04 податкової декларації);

- в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, пункту 5 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, занижено суму коригування доходів в розмірі 90 465 352 грн. (відповідно занижено інші доходи (рядок 03 податкової декларації).

За висновками контролюючого органу, при визначенні об`єкта оподаткування від усіх видів діяльності з включенням від`ємного значення об`єкту оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року у відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та без врахування встановленого порушення актом планової виїзної перевірки №307/08-08/000194122 від 22 вересня 2010 року, актом документальної позапланової виїзної перевірки №168/08-08/00194731 від 14 липня 2011 року, актом документальної позапланової невиїзної перевірки №184/08-08/00194731 від 03 серпня 2011 року та актом документальної позапланової невиїзної перевірки №227/08-08/00194731 від 24 жовтня 2011 року, а також у зв`язку із заниженням інших доходів (рядок 03 податкової декларації), ДП ЗТМК завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 2-й та 3-й квартали 2011 року у сумі 39 925 571 грн., в результаті чого занижено об`єкт оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 2-й та 3-й квартали 2011 року на суму 133 764 953 грн.

Також, при визначенні об`єкта оподаткування від діяльності, що не підлягає патентуванню з включенням від`ємного значення об`єкту оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року у відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та без врахування встановленого порушення актом планової виїзної перевірки №307/08-08/000194122 від 22 вересня 2010 року, актом документальної позапланової виїзної перевірки №168/08-08/00194731 від 14 липня 2011 року, актом документальної позапланової невиїзної перевірки №184/08-08/00194731 від 03 серпня 2011 року та актом документальної позапланової невиїзної перевірки №227/08-08/00194731 від 24 жовтня 2011 року, а також у зв`язку із заниженням інших доходів (рядок 03 податкової декларації), зроблено висновок про те, що ДП ЗТМК завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 2-й та 3-й квартали 2011 року у сумі 39 511 534 грн., в результаті чого знижено об`єкт оподаткування податком на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню за 2-й та 3-й квартали 2011 року на суму 134 178 990 грн.

За висновками проведеної перевірки, на порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.12.1 пункту 138.12 статті 138, підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 135, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України, пункту 3, 5 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України позивачем завищено від`ємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванюю за 2-й та 3-й квартали 2011 року у сумі 39 511 534 грн. та занижено податок на прибуток від діяльності, шо не підлягає патентуванню за 2-й та 3-й квартали 2011 року у сумі 30 861 168 грн.

Акт перевірки підприємством підписано з запереченнями, які направлені відповідачу листом від 31 січня 2012 року №11/13-494 та розглянуті контролюючим органом 07 лютого 2012 року (лист №816/10/08-08).

09 лютого 2012 за результатами перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми П №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 39 511 534 грн; податкове повідомлення-рішення форми Р №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 10 669 111 грн.

Не погодившись і прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Державної податкової служби у Запорізькій області (скарга від 22 лютого 2012 року №25-02.22/884).

Рішенням Державної податкової служби у Запорізькій області від 03 березня 2012 року №522/10/10-42 строк розгляду первинної скарги продовжено.

Рішенням Державної податкової служби у Запорізькій області від 25 квітня 2012 року №1715/10/10-420 спірні податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2012 року залишені без змін.

07 травня 2015 року позивач звернувся із повторною скаргою №25-02.22/1832 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 23 травня 2012 року №8788/6/10-2415 податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2012 року, а також рішення ДПС у Запорізькій області, прийняті за результатом скарги залишені без змін, а скарга без задоволення.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 09 лютого 2012 року №, №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу щодо неправомірності включення до від`ємного значення податку на прибуток підприємств за 2-3 квартали 2011 року сум збитків за 2010 рік є неправомірними. Також, суд дійшов висновку, що позивачем завищено від`ємне значення з податку на прибуток на суму 3322481 грн. З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення № від 09 лютого 2012 року є протиправним та підлягає скасуванню на суму 36 189 053,00 грн. (39 511 534,00 грн. - 3 322 481,00 грн.). Крім того, суд вказав, що заборгованість перед Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго повинна включатись до доходу незалежно від встановлення нових строків сплати, які визначені судом в зв`язку з розстроченням сплати суми боргу. Розстрочення сплати суми заборгованості це лише перенесення строків її сплати. Якщо в наступних податкових періодах покупець (боржник) погашає суму визнаної заборгованості або її частину, такий покупець збільшує витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 4 Особливості справляння податку на прибуток підприємств розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України визначалось, що розділ III Податок на прибуток цього Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Згідно з розділом XIX Прикінцеві положення Податкового кодексу України, Закон України Про оподаткування прибутку підприємств втрачає чинність з 01 квітня 2011 року.

Таким чином, у період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року правовідносини щодо визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, складу валового доходу та валових витрат платника цього податку регулювались Законом України Про оподаткування прибутку підприємств, а починаючи з 01 квітня 2011 року - положеннями Податкового кодексу України.

Порядок урахування від`ємного значення об`єкта оподаткування в результатах наступних податкових періодів з 01 квітня 2011 року встановлений статтею 150 Податкового кодексу України, якою передбачено, якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від`ємне значення, то сума такого від`ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об`єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від`ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від`ємного значення.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України пункт 150.1 статті 150 Податкового кодексу України застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від`ємне значення, то сума такого від`ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об`єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від`ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від`ємного значення.

У період до 01 квітня 2011 року здійснюючи свою господарську діяльність, розраховуючи та декларуючи від`ємне значення об`єкта оподаткування позивач мав керуватися положеннями Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, якщо об`єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від`ємне значення об`єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від`ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об`єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від`ємного значення об`єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від`ємного значення.

У 2010 році норми цього пункту діяли з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

У 2011 році сума від`ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат та від`ємне значення об`єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що від`ємне значення минулих років, зокрема, 2010 року, - це абсолютно правомірна складова витрат наступних кварталів 2011 року, оскільки його включення до складу витрат, саме в цьому періоді, було передбачене нормами Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо результатом розрахунку об`єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від`ємне значення, то сума такого від`ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

З наведених законодавчих положень випливає, що пункт 3 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не містить заборони на врахування у 2011 році збитків, які виникли до 01.01.2011, а отже, такі збитки повинні враховуватись у складі витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення від`ємного значення.

Таким чином, висновки податкового органу щодо неправомірності включення до від`ємного значення податку на прибуток підприємств за 2-3 квартали 2011 року сум збитків за 2010 рік є неправомірними.

Стосовно доводів відповідача з приводу того, що від`ємне значення було сформоване фактично за рахунок збиткової діяльності підприємства, на думку відповідача, продаж товарів за свідомо заниженими цінами вказує на відсутність розумної економічної мети господарської діяльності суд зазначає, що відповідно до пояснень позивача, продаж товарів за ціною нижчою від собівартості був зумовлений кризою на ринку відповідних виробів.

Суд звертає уваги, що відповідачем не надано суду доказів того, що продаж товарів відбувся пов`язаним особам, також не надано доказів й того, що продаж товарів відбувався за ціною нижчою від звичаної.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено відсутності реальної економічної мети у здійсненні позивачем продажу товарів у спріний період та як наслідок штучного заниження суми від`ємного значення з податку на прибуток.

Колегія суддів зертає увагу, що Верховний Суд, направляючи дану справу до суду першої інстанції для нового розгляду, у постанові від 27 травня 2021 року зазначив про те, що: податковий орган неодноразово звертав увагу суду, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року у справі №0870/2282/12 встановлена відсутність права товариства на включення до витрат ІІ кварталу 2011 року у сумі 3322481 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у зв`язку з подвійним включенням такої суми до витрат. За наслідками господарської діяльності ІІ кварталу 2011 року підприємством задекларовано від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 8222172 грн. З урахуванням наведеної постанови від`ємне значення з податку на прибуток завищено на суму 3322481 грн. Але, наведені обставини не досліджено судами попередніх інстанцій, не надано оцінку доводам податкового органу в цій частині, не досліджено та не встановлено, чи дійсно фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій були повторно включені до складу витрат за наслідками господарської діяльності ІІ кварталу 2011 року.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року у справі №0870/2282/12 в контексті спірних правовідносин у цій справі зазначено таке: Щодо включення суми 3322481 грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій вдруге до рядка 06.5.37 Додатку ІВ до Податкової декларації з податку на прибуток. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, оскільки допущене позивачем порушення виявлено під час проведення у період з 18 жовтня 2011 року по 24 жовтня 2011 року документальної позапланової невиїзної перевірки, за результатами якої перше податкове повідомлення-рішення про визначення зобов`язань з податку на прибуток прийнято 07 листопада 2011 року, при цьому, податкова декларація з податку на прибуток за другий-третій квартал 2011 подана 09 листопада 2011 року, а отже з огляду на обмеження встановлені підпунктом 50.2 статті 50 Кодексу згідно якого платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій, а отже податкове повідомлення-рішення в цій частині є правомірним.

Суд зазначає, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 3 322 481,00 грн. були двічі включені позивачем до витрат господарської діяльності за 2 квартал 2011 року. Наведене не заперечується сторонами у справі.

Позивач зазначає, що за другий квартал 2011 року була допущена помилка щодо віднесення вдруге суми відшкодування витрат на пенсійне забезпечення у розмірі 3 322 481 грн., яка була вперше включена до рядку 06.5.14 Додатку ІВ та вдруге до рядку 06.5.37 Додатка ІВ. Позивач вказує, що вказана помилка була виправлена у Декларації з податку на прибуток за другий-третій квартали 2011 року, а саме на 3 081 856 грн. зменшено показника рядка 06.5 ІВ, що підтверджується Додатком ВП до податкової декларації (т.3 а.с.201).

Між тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, відображена у рядку 06.5 ІВ Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати Додатку ВП до податкової декларації з податку на прибуток сума 3 081 856 грн. є меншою ніж витрати на виплату та доставку пільгових пенсій (3 322 481 грн.) та не підтверджує, що було відкориговано саме подвійне включення до складу витрат господарської діяльності за 2 квартал 2011 року витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Інші складові коригування, на які позивач посилається в своїй апеляційній скарзі, як на докази виправлення помилки, та які наведені ним у довідці щодо завищення інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат у сумі 3 322 481 грн не співпадають із даними додатку до Декларації за ІІ-ІІ квартал 2011 року.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем завищено від`ємне значення з податку на прибуток на суму 3322481 грн.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення № від 09 лютого 2012 року є протиправним та підлягає скасуванню на суму 36 189 053,00 грн. (39 511 534,00 грн. - 3 322 481,00 грн.).

Стосовно доводів податкового органу про необхідність збільшувати податкові зобов`язання з податку на прибуток на підставі акту планової виїзної перевірки від 22 вересня 2010 року №307/08-08/000194122, акту документальної позапланової виїзної перевірки від 14 липня 2011 року №168/08-08/00194731, акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 3 серпня 2011 року №184/08-08/00194731 та акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 24 жовтня 2011 року №227/08-08/00194731, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки прийняті податкові повідомлення-рішення на підставі цих актів оскаржувались позивачем в судовому порядку, вони не набули статусу узгоджених, а відтак не повинні були враховуватись позивачем.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року по даній справі.

не включення до валових доходів сум по врегулюванню сумнівної заборгованості, слід зазначити наступне.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до наданого ДП ЗТМК Додатку СБ до рядка 03.11 Додатка ІД та рядка 06.5.24 Додатка ІВ до Податкової декларації з податку на прибуток, підприємством здійснено коригування суми витрат в розмірі +19 416 804 грн. (т.2, а.с.17).

Коригування здійснено у зв`язку з невиконанням умов Договору від 01 липня 2000 року №76/199, укладеного з ВАТ Запоріжжяобленерго, у якому позивач є покупцем електроенергії, відповідно до положень підпунктів 159.1.1 та 159.1.2 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України та згідно з судовим рішенням Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2011 року у справі №19/5009/1481/11.

Відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 16 травня 2011 року у справі №19/5009/1481/11 позов ВАТ Запоріжжяобленерго задоволено частково, стягнуто з ДП ЗТМК на користь ВАТ Запоріжжяобленерго 109 882 156 грн. 44 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 3 213 604 грн. 40 коп. інфляційних витрат, 830 752 грн. 69 коп. - три відсотка річних, 624 503 грн. 72 коп. пені, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 25 500,00 грн. державного мита (т.3 а.с.224, 225)

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 травня 2011 року у справі №19/5009/1481/11 розстрочене виконання рішення суду на 24 місяці шляхом сплати суми заборгованості щомісячно рівними частинам починаючи з червня 2011 року по лютий 2012 року у розмірі 4 746 938 грн. 07 коп., з березня 2012 року по травень 2013 року у розмірі 4 746 938 грн. 06 коп. (т.3 а.с.226).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.12.1 пункту 138.12 статті 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат, у тому числі, включаються, витрати, визначені відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161 цього Кодексу, які не включені до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно із цією статтею.

Відповідно до підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 1345 Податкового кодексу України, до складу інших доходів включаються доходи, визначені відповідно до статей 146, 147, 153 і 155-161 цього Кодексу.

Підпунктом 159.1.2 пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України було визначено, що платник податку - покупець зобов`язаний зменшити витрати на вартість заборгованості, визнану судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає день набрання законної сили рішення суду про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до підпункту 159.1.3 пункту 159.1 цієї ж статті повідомлення про зменшення доходу або витрат з посиланням на положення підпунктів 159.1.1 та/або 159.1.2 цього пункту платник податку - продавець або покупець надає органу державної податкової служби разом з декларацією за звітний податковий період та копіями документів, які підтверджують наявність заборгованості (договорами купівлі-продажу, рішеннями суду тощо).

Згідно з пунктом 5 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, норми пункту 159.1 статті 159 цього Кодексу не поширюються на заборгованість, що виникла у зв`язку із затримкою в оплаті товарів, виконаних робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо стягнення таких боргів здійснювалися до набрання чинності розділом III цього Кодексу. З метою оподаткування відображення в обліку продавця та покупця такої заборгованості здійснюється до повного погашення чи визнання такої заборгованості безнадійною у такому порядку:

порядок урегулювання сумнівної заборгованості, щодо якої заходи із стягнення розпочато до набрання чинності розділом III цього Кодексу.

платник податку - покупець зобов`язаний збільшити доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день з дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором, або визнаної претензією;

б) або 30-й календарний день від дня ухвалення рішення судом про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Строки, визначені абзацом а цього пункту, поширюються також на випадки, коли покупець не надав відповіді на претензію, надіслану продавцем, у строки, визначені законом.

Строки, визначені абзацом б цього пункту, застосовуються незалежно від того, розпочав державний виконавець або особа, прирівняна до нього згідно із законом, заходи з примусового стягнення боргу чи ні.

Зазначене в цьому підпункті збільшення доходу покупця не здійснюється стосовно заборгованості (її частини), яка погашається таким покупцем до настання строків, визначених абзацами а чи б цього підпункту.

Якщо у наступних податкових періодах покупець погашає суму визнаної заборгованості або її частину (самостійно чи за процедурою примусового стягнення), такий покупець збільшує витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Заборгованість, попередньо віднесена до складу витрат або відшкодована за рахунок страхового резерву, яка визнається безнадійною внаслідок недостатності активів покупця, визнаного банкрутом у встановленому порядку або внаслідок її списання згідно з умовами мирової угоди, укладеної відповідно до законодавства з питань банкрутства, не змінює податкових зобов`язань як покупця, так і продавця у зв`язку з таким визнанням.

Отже, заборгованість перед Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго повинна включатись до доходу незалежно від встановлення нових строків сплати, які визначені судом в зв`язку з розстроченням сплати суми боргу. Розстрочення сплати суми заборгованості це лише перенесення строків її сплати. Якщо в наступних податкових періодах покупець (боржник) погашає суму визнаної заборгованості або її частину, такий покупець збільшує витрати на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року, якою дану справу направлено на новий розгляд.

Верховний Суд зазначив, що в цій частині, важливо встановити період виникнення заборгованості та період вчинення заходів щодо стягнення такого боргу, з метою правильного застосування норм матеріального права, оскільки, як вже зазначалось, Порядок врегулювання сумнівної та безнадійної заборгованості передбачений статтею 159 Податкового кодексу України не поширюються на заборгованість, що виникла у зв`язку із затримкою в оплаті товарів, виконаних робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо стягнення таких боргів здійснювалися до набрання чинності розділом ІІІ цього Кодексу.

Встановлені обставини справи свідчать, що у рішенні Господарського суду Запорізької області від 16 травня 2011 року у справі №19/5009/1481/11, яке набрало законної сили 30 травня 2011 року встановлено наступне: сторонами по справі 01 липня 2000 року укладено договір №76/199 про постачання електричної енергії за умовами якого позивач зобов`язався постачати електричну енергію, а відповідач оплачувати її вартість та здійснювати інші платежі. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди б/н від 01 січня 2005 року до Договору, відповідач зобов`язаний оплачувати вартість спожитої активної електричної енергій та послуги по компенсації перетікання реактивної електричної енергії. Згідно пункту 2 Додаткової угоди б/н від 01 квітня 2006 року до Договору, передбачено, що оплата спожитої за розрахунковий період активної електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії здійснюється споживачем по рахункам або платіжним вимогам дорученням, що направляються йому Енергопостачальною організацією, які направляються споживачу рекомендованим листом або нарочно. Також, пунктом 3 даної Угоди обумовлено, що Споживач зобов`язаний протягом 5-ти операційних днів після дати отримання здійснити оплату рахунків або платіжних вимог доручень, що направляються йому Постачальником електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, в обумовлені договором строки сторонами підписані акти про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за жовтень, листопад, грудень 2010 року, січень, лютий, березень 2011 року.

На виконання п.3 додаткової угоди б/н від 01 квітня 2006 року до договору №76/199 від 01 липня 2000 року за спожиту активну електроенергію з жовтня 2010 року по квітень 2011 року відповідачу пред`явлено рахунки:

№9359 від 08 листопада 2010 року на суму 21 074 347,94 грн.;

№10216 від 07 грудня 2010 року на суму 1 970 8451,85 грн.;

№11179 від 11.01.2011 р. на суму 20 161 388,72 грн.;

№648 від 09.02.2011 р. на суму 23 133 566,61 грн.;

№1428 від 10.03.2011 р. на суму 21 121 888,07 грн.;

№ 2598 від 11.04.2011 р. на суму 24 682 513,25 грн.

Відповідач в порушення умов договору частково розрахувався за спожиту електроенергію, внаслідок чого за період з жовтня 2010 року по квітень 2011 року за відповідачем числиться заборгованість у сумі 109 882 156, 44 грн..

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі №19/5009/1481/11, яке набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи в силу положень статті 78 КАС України.

При цьому, з вищевказаного судового рішення слідує, що провадження у справі №19/5009/1481/11 відкрито 28 березня 2011 року.

З вищенаведеного суд доходить до висновку, що у спірному випадку у позивача виникла заборгованість до 01 квітня 2011 року (набрання чинності розділом III Податкового кодексу України). При цьому, заходи стягнення заборгованості розпочато також до набрання чинності розділом III Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не здійснено в 2-3 кварталі 2011 року збільшення доходу на суму непогашеної заборгованості, яка стягнута за рішенням суду від 16.05.2011, суд доходить до висновку про порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 135, підпункту 138.12.1 пункту 138.12 статті 138, Податкового кодексу України, пункту 3,5 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Р № від 09 лютого 2012 року, яким визначені податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 10 669 111,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та огрунтованим, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду не існує.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2023 в адміністраптивній справі №0870/6260/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 28.09.2023.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук