Справа № 200/4524/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Справа№200/4524/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 85 від 28 червня 2023 року про відмову в призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 20 червня 2023 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 застосувавши при призначенні пенсії п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15), зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року на підприємстві ТОВ «Електросталь» та до страхового стажу періоди виплати допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 червня 2023 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надала всі необхідні документи. На момент звернення за її підрахунком страховий стаж склав понад тридцять років, із них більше 10 років за професією, що дає право на призначення пенсії за віком.

Заява була розглянута відповідачем і було прийнято рішення № 85 від 28 червня 2023 року про відмову в призначенні пенсії, з тих підстав, що пенсійний вік становить 55 років, і, як убачається із розрахунку стажу з пенсійної справи, відповідач не зарахував до пільгового стажу (спец.стажу) за Списком № 2 періоди роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року, оскільки в матеріалах справи відсутній наказ про затвердження результатів чергової атестації, також до страхового стажу не було зараховано періоди виплати допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року, оскільки вкладиш без трудової книжки не дійсний.

Позивач зазначає, що відповідача неправомірно не застосував до спірних правовідносин п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині вікового цензу 50 років.

З 23 січня 2020 року - дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № І-р/2020, зокрема положення п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, підлягають застосуванню у наведеній у цьому рішенні редакції.

Також зазначає, що надавала разом із заявою про призначення пенсії в тому числі і уточнюючі довідки, в яких зазначено про пільговий характер її роботи, атестації робочих місць, де вказано, що посада позивача була атестована, теж були надані.

Зауважує, що згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділами ІІІ, ІV Порядку № 22-1 відповідач наділений повноваженнями вимагати від підприємств необхідні документи та перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії таким, що порушує її право на належний соціальний захист (а.с. 1-5).

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним.

29 червня 2023 року позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Звернення ОСОБА_1 було направлено для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 28 червня 2023 року було прийнято рішення № 85 про відмову в призначенні пенсії.

Згідно із наданими позивачем документами її страховий стаж становить 28 років 4 місяці 11 днів; вік заявниці на дату звернення становить 51 рік 28 днів; стаж роботи за Списком № 2 становить 7 років 9 місяців 23 дні.

До страхового стажу згідно записів у вкладиші до трудової книжки серія НОМЕР_1 від 17 листопада 1995 року не зараховано періоди виплати допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року, оскільки вкладиш без трудової книжки не дійсний (п. 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58).

Крім того, дата народження на титульному аркушу дописана, чим порушено п. 2.4 зазначеної Інструкції.

Посилання позивача на п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП та вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі цієї норми є безпідставними, оскільки норми Закону № 1788-ХП в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком № 2 не підлягають застосуванню, так як з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом № 1058-ІV і положення ст. 114 Закону № 1058-ІV на даний час не змінені, неконституційними не визнавались, є чинними та відповідно підлягають до застосування.

Враховуючи вищенаведене, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у позивача відсутнє, а тому рішення управління від 28 червня 2023 року № 85 про відмову в призначенні позивачу пенсії є правомірним (а.с. 46-50).

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 40).

13 вересня 2023 року судом отримані від відповідача відзив на позов та додаткові докази (частково) (а.с. 46-56).

Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду додаткові докази та пояснення по справі (а.с. 57).

20 вересня 2023 року судом отримано від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області додаткові докази по справі відповідно до ухвали суду від 14 вересня 2023 року (а.с. 61, 66-97).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно паспорта НОМЕР_2 від 20 липня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6-11).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , зареєстроване місцезнаходження: 76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 45).

Як встановлено судом, 20 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до якої додала заяву про спосіб виплати пенсії ПриватБанку та наступні документи: дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (дублікат) від 5 липня 2006 року; паспорт НОМЕР_2 від 20 липня 1999 року; диплом про навчання ПТ895492 від 29 лютого 1992 року та виписку до диплому; довідку про підтвердження стажу роботи № 69 від 9 червня 2023 року; довідку про підтвердження стажу роботи № 13 від 8 червня 2023 року; довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13 червня 2023 року № 23; довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13 червня 2023 року № 27; копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 9 квітня 2009 року № 55; копію наказу про атестацію робочих місць від 7 квітня 2014 року № 25; копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 23 серпня 2018 року № 55; копію паспорту сина НОМЕР_4 від 22 грудня 2016 року; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_5 від 13 червня 1991 року, вкладиш до трудової книжки НОМЕР_6 (а.с. 66-90, 11, 14-36).

Доказів на підтвердження надання позивачу розписки із переліком документів, які необхідно надати додатково, матеріали справи не містять.

Згідно із копією вкладиша до трудової книжки серія НОМЕР_7 від 17 листопада 1995 року позивач:

- з 16 листопада 1995 року по 27 травня 1996 року працювала у Розливенській ЗОШ технічним робітником, з 29 серпня 1996 року по 16 лютого 2000 року гардеробницею ( запис №№ 1-4);

- з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 5-6);

- з 15 червня 2001 року по 30 вересня 2001 року працювала у дошкільному навчальному закладі селища Розлив машиністом по пранню білизни;

- з 1 жовтня 2001 року по 31 грудня 2001 року працювала у дошкільному навчальному закладі селища Розлив сторожем (записи №№ 7-9);

- з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 10-11);

- з 15 квітня 2002 року по 19 травня 2002 року працювала у Ровенському ясла-садку двірником;

- з 20 травня 2002 року по 31 травня 2002 року працювала у Ровенському ясла-садку на посаді машиніста по пранню білизни;

- з 1 червня 2002 року по 23 вересня 2002 року працювала у Ровенському ясла-садку на посаді музичного керівника (записи №№ 12-17);

- з 1 травня 2003 року по 30 вересня 2003 року працювала в Костянтинівській сільській раді двірником, машиністом по пранню білизни (записи №№ 18-21);

- з 1 квітня 2008 року по 31 грудня 2017 року працювала в ТОВ «Електросталь» машиністом крана металургійного виробництва механічній службі 3 та 4 розряду (записи №№ 23-25);

- з 2 січня 2018 року по 16 жовтня 2019 року працювала в ТОВ «Електросталь-Курахове» машиністом крану металургійного виробництва 4 розряду в механічні службі (записи №№ 26-27);

- з 24 жовтня 2019 року по 8 січня 2020 року отримувала допомогу по безробіттю (записи №№ 28-29);

- з 9 січня 2020 року по 9 вересня 2020 року працювала в ДП ДТ «Забойщик» робочою, додатково медичною сестрою по випуску водіїв на лінію (записи №№ 30-31);

- з 11 вересня 2020 року по 11 листопада 2020 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади машинного двору (записи №№ 32-33);

- з 12 листопада 2020 року по 12 січня 2021 року працювала ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади машинного двору МТМ (записи №№ 34,35);

- з 13 січня 2021 року по 13 березня 2021 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади МТМ машинного двору (записи №№ 36-37);

- з 14 березня 2021 року по 14 травня 2021 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади МТМ машинного двору (записи №№ 38-39);

- з 15 травня 2021 року по 15 липня 2021 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади МТМ машинного двору (записи №№ 40-41);

- з 16 липня 2021 року по 16 вересня 2021 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади МТМ машинного двору (записи № 42-43);

- з 17 вересня 2021 року по 4 листопада 2021 року працювала в ДП ДГ «Забойщик» робочою по охороні бригади МТМ машинного двору (записи №№ 44-45) (а.с. 20-36).

Згідно пояснень відповідача заява позивача була за принципом екстериторіальності розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с. 47).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28 червня 2023 року 2023 року № 85 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12-13, 53-54).

Як зазначено у цьому рішенні, згідно із наданими документами страховий стаж позивача становить 28 років 4 місяці 11 днів; вік заявниці становить 51 рік 28 днів; стаж роботи за Списком № 2 - 7 років 9 місяців 23 дні.

Вказано, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки після досягнення 55 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, зокрема, жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначено, що страхового стажу позивача згідно записів вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_7 від 17 листопада 1995 року не зараховано періоди виплати допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року, оскільки вкладиш без трудової книжки не дійсний (п. 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 100; дата народження на титульному аркушу дописана, чим порушено п. 2.4 Інструкції.

Також у рішенні вказано, що до стажу роботи за Списком № 2 не враховано період з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року, оскільки відсутній наказ про затвердження результатів чергової атестації (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки РС-прав:

1) до страхового (трудового) стажу позивача відповідачем було зараховано періоди її роботи та навчання:

- з 1 вересня 1989 року по 28 лютого 1992 року - навчання у вищих/середніх НЗ - 2 роки 5 місяців 28 днів;

- з 29 лютого 1992 року по 16 травня 1994 року - догляд за дитиною до 3-х років - 2 роки 2 місяці 18 днів;

- з 17 листопада 1995 року по 27 травня 1996 року - 0 років 6 місяців 11 днів;

- з 29 серпня 1996 року по 16 лютого 2000 року - 3 роки 5 місяців 18 днів;

- з 15 червня 2001 року по 1 жовтня 2001 року - 0 років 3 місяці 17 днів;

- з 2 жовтня 2001 року по 31 грудня 2001 року - 0 років 3 місяці 0 днів;

- з 15 квітня 2002 року по 23 вересня 2002 року - 0 років 5 місяців 9 днів;

- з 24 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року - 1 рік 3 місяці 8 днів;

- з 1 січня 2004 року по 11 вересня 2004 року - 2 роки 8 місяців 11 днів;

- з 12 вересня 2004 року по 31 березня 2008 року - 0 років 6 місяців 20 днів;

- з 1 квітня 2008 року о 8 квітня 2014 року - 6 років 0 місяців 8 днів;

- з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2015 року - 1 рік 8 місяців 23 дні;

- з 1 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року - 1 рік 10 місяців 0 днів;

- з 2 січня 2018 року по 16 жовтня 2019 року - 1 рік 9 місяців 15 днів;

- з 24 жовтня 2019 року по 8 січня 2020 року, безробіття - 0 років 2 місяці 15 днів;

- з 9 січня 2020 року по 4 листопада 2021 року - 1 рік 9 місяців 26 днів;

- з 10 листопада 2021 року по 3 серпня 2022 року, безробіття - 0 років 8 місяців 24 дня;

всього: 28 років 4 місяці 11 днів;

2) до пільгового стажу за Списком № 2 відповідачем було зараховано періоди її роботи:

- з 1 квітня 2008 року по 8 квітня 2014 року - 6 років 0 місяців 8 днів;

- з 2 січня 2018 року по 16 жовтня 2019 року - 1 рік 9 місяців 15 днів (а.с. 55).

Будучи не згодною із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28 червня 2023 року № 85 про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій […] регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Візповідно до ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання зазначених приписів постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок 22-1) .

Відповідно до пп. 1-4 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637). За період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, […]; 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 1 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення); […] ; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Пунктом 1.9 Порядку № 22-1 передбачено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення; у разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до матеріалів справи письмового повідомлення про необхідність надання додаткових документів позивачу не надавалось.

Вирішуючи питання щодо правомірності/неправомірності не зарахування до страхового стажу позивача на підставі наданих нею документів періодів безробіття з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній станом на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […] Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вбачається із виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5, періоди протягом 8 місяців 14 днів у 2000 році, протягом 3 місяців 11 днів у 2001 році та протягом 1 місяця 30 днів - є періодами одержання позивачем допомоги по безробіттю (код підстави БСВ (без сплати внесків) згідно додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України «Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства» - ЗПЗ056А3) (а.с. 94).

Враховуючи наведене, суд висновує, що не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів отримання останньою допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року є необґрунтованим та протиправним.

Суд зазначає, що позивач не оскаржує не зарахування відповідачем до її страхового стажу періоду з 13 лютого по 14 квітня 2002 року, разом із цим відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 174/658/16-а оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду її роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року, суд виходить з такого.

Право та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах для окремих категорій працівників визначено положеннями ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28цього Закону.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах […].

Працівники, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами 1 і 5 - 23 цього пункту відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пояснень відповідача до пільгового стажу за Списком № 2 згідно наданих позивачем документів не було враховано період її роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року у зв`язку із відсутністю наказу про затвердження результатів чергової атестації (а.с. 12).

Як зазначає у позові ОСОБА_1 , разом із заявою про призначення пенсії нею надавались всі необхідні документи, в тому числі довідки, уточнюючі пільговий характер її роботи та документи про атестацію робочих місць (а.с. 2).

Згідно із п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, - уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, зокрема розписки-повідомлення та копій документів з пенсійної справи позивача, наданих на вимогу суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, разом із заявою про призначення пенсії за віком 20 червня 2023 року позивачем були надані, в тому числі, довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13 червня 2023 року № 23, видана ТОВ «Електросталь», та копія наказу про атестацію робочих місць від 7 квітня 2014 року № 25, прийнятого ТОВ «Електросталь» (а.с. 67, 80, 85-87).

Згідно уточнюючої довідки № 23 від 13 червня 2023 року позивач працювала в ТОВ «Електросталь» з 1 квітня 2008 року по 31 грудня 2017 року (Наказ №118 від 1 квітня 2008 року) по 31 грудня 2017 року (Наказ № 827 від 29 грудня 2017 року) машиністом крана металургійного виробництва в механічній службі повний робочий день; пільговий список № 2, розділ ПІ «Чорна металургія», підрозділ 2 «Виробництво сталі і феросплавів», позиція: робітник. Робоче місце машиніста крана металургійного виробництва в механічній службі занятого повний робочий день, атестовано наказом по ТОВ «Електросталь» № 42 від 9 квітня 2009 року, атестація на підприємстві проводилася вперше; чергова переатестація проведена згідно наказу 25 від 7 квітня 2014 року (а.с. 80).

Відповідно до наказу ТОВ «Електросталь» від 7 квітня 2014 року № 25 «Про проведення атестації робочих місць» затверджено список виробництв, професій та посад робітників підприємства, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Спискам № та № 2, в тому числі машиніст крана металургійного виробництва в механічній службі (розділ 3, підрозділ 2, п. «а») (а.с. 85-87).

На підставі викладеного вище суд висновує, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період її роботи 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року.

Стосовно зазначення у спірному рішенні про недосягнення позивачем передбаченого ст. 114 Закону № 1058-ІV віку для призначення пільгової пенсії за Списком № 2 55 років, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, відповідно до преамбули Закону № 1058-IV принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до Закону № 1058-IV, якими, окрім іншого, вказаний Закон було доповнено розділом XIV-1, у ст. 114 якого зазначено, що: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Цим же Законом викладено в новій редакції п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Отже, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом № 1058-IV (в врахуванням змін та доповнень).

Разом із цим призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) у період з 1 січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року врегульовувалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 12 № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. б ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, яка була чинною до 1 квітня 2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

2 березня 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ (набув чинності 1 квітня 2015 року), яким абз. 1 п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII викладено в редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, Законом № 213-VІІІ збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 Рішення).

Згідно п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення).

Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, зміненим частково в мотивувальній частині постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, задоволено позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Згідно п. 119 даного рішення це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до п. 120 зазначеного рішення, обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Отже, адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - є типовою справою відносно до адміністративної справи № 360/3611/20.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, прийнятої за результатом розгляду апеляційної скарги на Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, крім іншого зазначено, що на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Вказано, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах: перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 8 листопада 2021 року Верховний Суд у постанові у справі № 580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Враховуючи наведене, Велика Палата під час апеляційного перегляду справи № 360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не норми Закону № 1058-ІV.

Згідно ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 85 від 28 червня 2023 року про відмову в призначення позивачу пенсії є необґрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, застосувавши при призначенні пенсії п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15), зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року на підприємстві ТОВ «Електросталь» та до страхового стажу періоди виплати допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п. 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10).

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Приписами ч. 4 зазначеної статті передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - із врахуванням вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, а також із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020, та зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду її роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року, а також до страхового стажу - періоди отримання допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно квитанції № 9314-0644-7280-6361 від 7 серпня 2023 року, виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1 074,00 грн (а.с. 37, 98).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати останньої зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, зареєстроване місцезнаходження: 76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 85 від 28 червня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 червня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 - із врахуванням вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII та Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 2018(746/15) № 1-р/2020, та із зарахуванням до її пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 9 квітня 2014 року по 31 грудня 2017 року, а також із зарахуванням до страхового стажу періодів отримання позивачем допомоги по безробіттю з 17 квітня 2000 року по 11 квітня 2001 року та з 13 лютого 2002 року по 14 квітня 2002 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, зареєстроване місцезнаходження: 76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна