Справа № 757/57443/20-а
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючої судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Ольховська М.Г., за участі представника відповідача Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві про скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2020 року адвокат Василишин Р.М. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві, яким просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову від 20 листопада 2020р. серії АА №248870 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП - закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова від 20 листопада 2020р. підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, не містить доказів на підтвердження вини позивача; в оскаржуваній постанові не викладено об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП; при винесені оскаржуваної постанови відповідач порушив вимоги ст. 268 КУпАП.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28 липня 2023 р. позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм КУАП, при цьому наполягає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною заявою.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 20 листопада 2020 р. оперуповноваженим ГУНП в м. Києві Вінніченком В.С. складено постанову про адміністративне правопорушення за те, що ОСОБА_1 займалась проституцією за адресою м. Київ, вул. О. Гончара, 62, а саме - надавала сексуальні послуги за грошову винагороду та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за заняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП визначений зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Тобто, як вірно було зазначено судом першої інстанції, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що Відповідач повинен не тільки зазначити свої твердження, але і підтвердити їх допустимими доказами.

Однак, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, також відсутні відомості чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, тощо. При цьому, посилання на конкретні докази повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. У разі наявності доказів у вигляді фото чи відео фіксації, постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що орган, який виніс постанову, взагалі не вирішував питання щодо винуватості вказаної особи та вирішив питання лише про накладення на неї адміністративного стягнення.

Так, враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем при складанні спірної постанови не було дотримано вимог ст. 283 КУпАП, через що неможливо стверджувати про правомірність прийняття постанови серії АА №248870 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Апеляційному суду доказів скоєння позивачем правопорушення також не надано.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції в частини розгляду справи по суті позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів їх не приймає, з огляду на таке.

На думку відповідача, ОСОБА_1 знала про складення спірної постанови саме 20.11.2020, оскільки її було складено за місцем скоєння правопорушення в присутності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , але відмовилася від її отримання у присутності двох свідків. Тому вважають, що перебіг строку її оскарження розпочався саме 20.11.2020.

Але це твердження відповідача спростовується змістом протоколу (а.с. 16), зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення Серії АА 299738 від 20.11.2020 року складеному відносно ОСОБА_1 чітко зазначено, «що розгляд справи відбудеться у ВБЗПТЛ ГУНП у м. Києві» та підписи свідків про відмову у отриманні ОСОБА_1 наявні саме в протоколі, а не в спірній постанові.

Отже, відповідачем не надано доказів отримання позивачем спірної постанови, тому строк звернення до суду з даним позовом було правильно поновлено судом першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина