Справа № 160/17421/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа №160/17421/20

адміністративне провадження №К/990/32400/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у суді касаційної інстанції клопотання представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про закриття касаційного провадження у справі № 160/17421/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (далі - відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі І. Гаврилюка по виданню наказу від 27 листопада 2020 року №150 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектора кадрової роботи та державної служби територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі з 30 листопада 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису;

- визнати протиправним та скасувати наказ територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, від 27 листопада 2020 року №150 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектора кадрової роботи та державної служби територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі з 30 листопада 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектора кадрової роботи та державної служби територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді з 1 грудня 2020 року;

- стягнути з територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 грудня 2020 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектора кадрової роботи та державної служби територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі або на рівнозначній посаді, та стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2023 року відкрите касаційне провадження у справі № 160/17421/20.

04 вересня 2023 року від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у справі.

В обґрунтування цього клопотання зазначається, що касаційне провадження у справі № 160/3728/20 має бути закрите на підставі пунктів 4, 5 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме - після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже виклав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Так, відповідач зауважує, що наразі Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду сформовано висновки щодо застосування у подібних правовідносинах положень статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції Законів України від 19 вересня 2019 року № 117-ІХ та від 14 січня 2020 року № 440-ІХ), зокрема, у постановах від 11 серпня 2022 року у справі № 400/4034/20, від 11 серпня 2022 року у справі № 160/8361/20, від 31 жовтня 2022 року у справі № 640/22140/20 та від 22 листопада 2022 року у справі № 320/8522/20, від 15 вересня 2022 року у справі № 280/4138/21, від 22 грудня 2022 року у справі № 160/8601/20, в яких суд касаційної інстанції відхилив доводи колишніх працівників ДБР щодо протиправності скорочення посад державної служби та їх звільнення зі служби, які є аналогічними доводам позивачки у цій справі.

Розглянувши заявлене вище клопотання про закриття касаційного провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.

Частиною першою статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).

Отже, КАС України визначено вичерпний перелік підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

Верховним Судом під час розгляду матеріалів касаційної скарги вже вирішувалося питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зокрема, в ухвалі від 16 лютого 2023 року Верховний Суд зазначив, що підставою для відкриття касаційного провадження є необхідність касаційного перегляду рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року з метою з`ясування необхідності врахування судами при розгляді справи зазначених у касаційній скарзі висновків Верховного Суду, викладених у постановах у постановах від 22 квітня 2021 року у справі №440/395/20 та від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17.

Крім того, касаційне провадження відкрите з підстав відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування статей 5, 87 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у взаємозв`язку із статтями 5-1, 22, 40, 42 КЗпП України, статті 14-1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" від 12 листопада 2015 року № 794-VIII, пункту 17 частини першої статті 3 КПК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань" від 03 грудня 2019 року за № 305-ІХ).

У вказаній ухвалі колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги є мотивованими та такими, що повинні бути перевірені під час касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Виключні підстави для закриття касаційного провадження визначені у частині першій статті 339 КАС України, згідно якої суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:

1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги;

2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося;

4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом;

5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Однак, у наведених відповідачем справах № 400/4034/20, № 160/8361/20, № 640/22140/20, № 320/8522/20 предметом оскарження були накази про звільнення директорів, заступників директорів, начальників слідчих управлінь, слідчих органів ДБР з посад державної служби у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби, тобто посад, які внаслідок змін, внесених до Закону України «Про Державне бюро розслідувань» № 794-VІІІ на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03 грудня 2019 року №305-ІХ, підлягали заміні особами рядового і начальницького складу.

Так, Верховний Суд, аналізуючи положення законодавства, яким врегульовано спірні правовідносин у вищевказаних справах, зазначив, що законодавцем не передбачено механізму переведення особи, що займає посаду державної служби, на посаду рядового та начальницького складу. У зв`язку зі зміною правового статусу ДБР відповідно було змінено і правовий статус керівництва ДБР та його територіальних органів, що зумовило виведено з штатного розпису посад державної служби (слідчих) та введено до штатного розпису посади рядового та начальницького складу.

Натомість у цій справі позивачку було звільнено з посади головного спеціаліста сектора кадрової роботи та державної служби, що свідчить про відмінність обставин цієї справи, від обставин вищеозначених справ.

З цих же підстав, колегія суддів уважає необґрунтованими посилання скаржника і на постанову Верховного Суду від 29 листопада 2022 року у справі № 280/9533/21.

Поруч із цим доводи клопотання відповідача зводяться до незгоди із аргументами позивача наведеними у касаційній скарзі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач скористався свої правом та подав відзив на касаційну скаргу, в якому виклав заперечення щодо доводів касаційної скарги.

Щодо закриття касаційного провадження у цій справі за пунктом 5 частини першої статті 339 КАС України, то клопотання скаржника в цій частині не містить жодних доводів та аргументів в частині наявності таких підстав.

Колегія суддів зауважує, що касаційний перегляд оскаржуваних судових рішення здійснюється з урахуванням вимог статті 341 КАС України та передбачає здійснення перевірки повноти з`ясування судами попередніх інстанцій встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу, будуть перевірені під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у справі № 160/17421/20.

Таким чином відсутні підстави для закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 4, 5 частини першої статті 339 КАС України.

Керуючись статтями 248, 256, 343, 339 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про закриття касаційного провадження у справі № 160/17421/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк

Судді Верховного Суду