Справа № 320/8852/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8852/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Кузьмишиною О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС України у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року (розглянута у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» до Головного управління ДПС України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бориспільський комбікормовий завод» (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність та скасувати рішення ГУ ДПС у Київській області, яке викладене у письмовому повідомленні від 21.05.2020 № 16609/10/10-36-51-04 щодо невизнання як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 разом з додатками до неї, направлену ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» засобами електронного зв`язку в електронній формі 19.05.2020;

- визнати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період - календарний місяць квітень 2020 року з додатками до неї, подану ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод», такою, що подана у день її фактичного отримання ГУ ДПС у Київській області, а саме 19.05.2020;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 26.06.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 1020, 20 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.05.2020 відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності подання (неподання) декларації з податку на додану вартість позивача за квітень 2020 року, за результатами якої складено акт 2695/10-36-51/42362447. На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від26.06.2020 № про накладення штрафу в розмірі 1020 грн. Позивач зазначає, що підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у відповідача не було, оскільки податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року позивачем подано вчасно із зазначенням усіх необхідних реквізитів, однак податковим органом вона протиправно була не визнана як податкова звітність.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Київській області, яке викладене у письмовому повідомленні від 21.05.2020 № 16609/10/10-36-51-04 щодо невизнання як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 разом з додатками до неї направлену ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» засобами електронного зв`язку в електронній формі 19.05.2020.

Зобов`язано визнати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період - календарний місяць квітень 2020 року з додатками до неї, подану ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» такою, що подана у день її фактичного отримання ГУ ДПС у Київській області, а саме 19.05.2020.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 26.06.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 1020, 20 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Головним управлінням ДПС у Київській області, як відокремленим підрозділом ДПС подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при поданні апеляційної скарги з апелянтом заявлено вимогу про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Головне управління ДПС у Київській області () замінити на Головне управління ДПС у Київській області () як відокремлений підрозділ ДПС.

Необхідність здійснення заміни відповідача у справі обґрунтоване припиненням діяльності органів Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Надаючи правову оцінку клопотанню Головного управління ДПС у у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС () про заміну відповідача у справі на його правонаступника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, постановою КМУ від 18.12.2018 року №1200 утворено ДПС України та ДМС України, реорганізувавши ДІС шляхом поділу.

Пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що ДПС та ДМС є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої ДФС у відповідних сферах.

Постановою КМ України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 року за № 537 постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема: ГУ ДФС у м.Києві приєднати до ГУ ДПС у м. Києві.

Розпорядженням КМУ від 21.08.2019 року №682-р оголошено про початок роботи ДПС України.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що територіальні органи ДПС України були ліквідовані як юридичні особи публічного права постановою КМУ від 30.09.2020 № 893.

Наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 утворено нову мережу територіальних органів ДПС.

Наказом ДПС від 24.12.2020 № 755 оголошено про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій новоствореними територіальними органами ДПС.

Так, повноваження (функції) ліквідованих органів ДПС перейшли до відповідних органів у системі ДПС.

Постановою КМУ від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про ДПС України та ДМС України» (зі змінами) та у відповідності до ч.2 п. 2 постанови КМУ від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів ДПС», у зв`язку з ліквідацією територіальних органів ДПС шляхом утворення відокремлених підрозділів ДПС, правонаступником Головне управління ДПС у у Київській області () є ГУ ДПС у у Київській області (), відокремлений підрозділ ДПС України).

Отже, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво від ліквідованих органів ДПС до новостворених органів ДПС, що є підставою для заміни сторони у справі в порядку ст. 52 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

Відтак, Головним управлінням ДПС у Київській області () підтверджено наявність підстав, визначених ст. 52 КАС України, для здійснення заміни відповідача її правонаступником.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Головного управлінням ДПС у у Київській області () на Головне управління ДПС у Київській області (), як відокремлений підрозділ ДПС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» зареєстровано 06.08.2018 як юридичну особу, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників податку на додану вартість № 103.

ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» 19.05.2020 створено та подано засобами електронного зв`язку в електронній формі до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.05.2020 № з додатками.

Документ підписано електронним цифровим підписом директора підприємства.

Податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2020 року прийнята податковим органом, що підтверджується квитанцією № 2 від 19.05.2020.

ГУ ДПС у Київській області повідомленням від 21.05.2020 № 16609/10/10-36-51-04 повідомило позивача, що податковій декларації з ПДВ за квітень 2020 року надано статус «Не визнано як податкова звітність», оскільки вона заповнена з порушенням вимог п.п. 48.1, п.п. 48.3 ст. 48 ПК України, а також з порушенням порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ відповідно до наказу МФУ від 28.01.2016 №21.

Позивачем оскаржено дане повідомлення до ДПС України, однак ДПС України відповіді на скаргу позивачу не надало.

Податковим органом проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість по ТОВ «Бориспільський комбікормовий завод» за квітень 2020 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 29.05.2020 № 2695/10-36-51/42362447.

Перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків подання податкової звітності по податку на додану вартість , передбачене п. 120.1 ст. 120 ПК України.

На підставі акту перевірки від 29.05.2020 № 2695/10-36-51/42362447 ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2020 №, яким накладено штраф на позивача у розмірі 1020, 00 грн.

Позивач, не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України) України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 46.5 ст. 46 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п. 48.2 ст. 48 ПК України).

Згідно з пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Водночас, згідно п. 48.4 ст. 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Крім того, згідно положень п. 48.5 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана:

1) керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

2) фізичною особою - платником податків або його представником;

особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції.

Якщо податкова декларація подається податковими агентами - юридичними особами, вона повинна бути підписана керівником такого агента та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації такого агента, а якщо податковим агентом є платник податків - фізична особа - таким платником податків (п. 48.6 ст. 48 ПК України).

При цьому, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу. (п. 48.7 ст. 48 ПК України).

Згідно п.49.3. ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно п. 49.11 ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Як слідує з матеріалів справи, спірна податкова декларація з ПДВ заповнена у відповідності ст. 48 ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та підписана директором підприємства електронним цифровим підписом.

Отже, податковим органом безпідставно не визнано податкову декларацію з ПДВ за квітень 2020 року як податкову звітність, а тому позовні вимоги про скасування повідомлення ГУ ДПС у Київській області від 21.05.2020 №16609/10/10-36-51-04 та зобов`язання визнати своєчасно поданою декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року з додатками, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2020 № , колегія суддів зазначає наступне.

Так, платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (ст.110 ПКУ).

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п.120.1ст.120 ПКУ).

Аналізуючи наведені норми права, можна зробити висновок, що за неподання або несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій (розрахунків) накладається штраф у сумі 170 гривень, за кожне таке порушення. При цьому, згідно вказаних положень мова йде про податкову звітність загалом, безвідносно до певного виду податку.

Тобто, повторним порушенням, за яке передбачено штраф у розмірі 1020 гривень згідно із пунктом120.1статті120 ПКУ, буде несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення. Отже, для визначення повторності правопорушення відлік 365 днів (для високосного року - 366 днів) починається з дати винесення органом державної податкової служби податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Таку правову позицію викладено в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31 серпня 2018 року в справі №821/431/17.

Відповідачем в акті перевірки від 29.05.2020 № 2695/10-36-51/42362447 зазначено, що позивачем порушено граничний строк подання податкової звітності по податку на додану вартість за квітень 2020 року, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Оскільки колегія суддів дійшла до висновку про протиправність неприйняття декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року та зобов`язав прийняти спірну декларацію датою її подання, а саме 19.05.2020, то оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС України у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

О.М. Кузьмишина