Справа № 500/917/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/917/23 пров. № А/857/10620/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №500/917/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської обласної військової адміністрації, та просив суд: визнати протиправною бездіяльність Тернопільської обласної державної адміністрації щодо відмови позивачу у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та видачі відповідного посвідчення; зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію встановити позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та з наведених у ній підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що являється інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія ТЕР №0189490, в якій зазначено, що причиною інвалідності є захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Тому, вважає, що відповідач при вирішені питання про встановлення позивачеві статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення повинен був керуватись абзацом шостим Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, які затверджені Постановою КМУ від 11 липня 2018р. «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», №551, згідно якого посвідчення видаються особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою. Зазначає, що довідка МСЕК серія ТЕР №0189490 була серед документів, які розглядала регіональна комісія, перед тим як відмовити позивачу у його проханні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав просив таку задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Протокольною ухвалою суду від 07.09.2020 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, а саме відповідно до довідки виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів від 14.11.1991 № 35359, станом на 26 квітня 1986 року, позивач фактично проживав та був зареєстрований в м. Прип`ять та був евакуйований 27 квітня 1986 року згідно встановленому порядку, що стало підставою для видачі йому посвідчення 2Б № НОМЕР_1 та встановлення статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих із зони відчуження.

Також в матеріалах справи наявна копія довідки до акту огляду МСЕК серії ТЕР №0189490 від 01.07.2010, зі змісту якого слідує, що позивачу довічно встановлено інвалідність третьої групи, а причиною інвалідності вказано за наслідками аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_1 07.03.2019 звернувся з заявою щодо заміни йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, на посвідчення нового зразка відповідно до Порядку видачі посвідчень.

25.03.2019 ОСОБА_1 Тернопільською обласною державною адміністрацією видано нове посвідчення серії НОМЕР_2 , яким підтверджено статус позивача як особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується посвідченням, яке видано 25.03.2019.

Позивач маючи статус особи, потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи, 15.11.2022 звернувся до регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян із заявою про встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримання відповідне посвідчення категорії 1 серії А.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, звертаючись із вказаною заявою позивач вказав, що має статус особи потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, однак, зважаючи на те що він працював в зоні відчуження на момент аварії, приймав участь в евакуації майна підприємства на якому працював, що підтверджується записами у трудовій книжці, він вважає, що набув право на встановлення йому статусу саме учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , позивач з 08.08.1985 по 11.09.1986 працював у ВАТ Київенергобуд слюсарем - трубоукладником 3-го розряду на дільниці №3, та був переведений в об`єднання Ватра ім. 60-річчя Радянської України м. Тернопіль, що також підтверджено Архівною довідкою №281 від 12.07.2022 Деснянської районної ради в місті Києві, яку долучено до матеріалів судової справи.

За результатом розгляду поданої заяви, - регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, згідно Протоколу №11 від 15.12.2022, прийнято рішення про відмову позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 1 та видачі відповідного посвідчення. Підставою для відмови стала невідповідність поданих документів вимогам Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551.

З метою отримання довідки архівної установи про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження позивач звернувся до Архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Також з матеріалів справи, а саме з довідки від 12.07.2022 №282 видно, що позивача повідомлено, що документи з кадрових питань (особового складу) ВАТ Київенергобуд Управління будівництва Чорнобильської АЕС, ліквідованого як банкрут, за 1985-2012 роки були прийняті на зберігання до архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відповідно до акту №278 від 17.02.2014. Повнота переданого архівного фонду незадовільна, в зв`язку з тим, що інформація про створення та реорганізацію товариства відсутня. Установчі документи та накази з основної діяльності, відповідно до яких можливо було б відтворити дану інформацію в товаристві відсутні та відновленню не підлягають в зв`язку з тим, що в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС документи було знищено. Документи про шкідливі умови праці на зберігання до архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили. Також відсутні табелі обліку робочого часу працівників, задіяних на роботах зі шкідливими умовами праці.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем протиправно відмовлено йому у встановлені статусу ліквідатора наслідків ЧАЕС, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 даного Закону передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Статтею 15 Закону №796-ХІІ передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення. Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як передбачено статтею 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи видно, а саме відповідно до довідки виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів від 14.11.1991 № 35359, станом на 26 квітня 1986 року, позивач фактично проживав та був зареєстрований в м. Прип`ять та був евакуйований 27 квітня 1986 року згідно встановленому порядку, що стало підставою для видачі йому посвідчення 2Б № НОМЕР_1 та встановлення статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих із зони відчуження згідно частини другої статті 15 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ТЕР №0189490 від 01.07.2010 позивачу довічно встановлено інвалідність третьої групи з визначеною причиною інвалідності - за наслідками аварії на ЧАЕС (арк. справи 14).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 07.03.2019 позивач звернувся із заявою щодо заміни йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, на посвідчення нового зразка відповідно до Порядку видачі посвідчень, та позивачу 25.03.2019 Тернопільською обласною державною адміністрацією видано нове посвідчення серії НОМЕР_2 , яким підтверджено статус позивача як особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В подальшому у 2022 році позивач ініціював встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, звернувшись із відповідною заявою до уповноваженої комісії Тернопільської обласної державної військової адміністрації та додавши до неї копію паспорта та витяг з трудової книжки.

Статтею 15 Закону №796-ХІІ передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Частиною 4 статті 65 Закону №796-ХІІ встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі Порядок). Даний Порядок визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій. Згідно із пунктом 11 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: - довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); - довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС є наявність одного із зазначених в пункті 11 Порядку документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в якості підстави для підтвердження його статусу, як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, вказав, що він проживав та був зареєстрований в м. Прип`ять, працював з 08.08.1985 по 11.09.1986 у ВАТ Київенергобуд слюсарем - трубоукладником 3-го розряду на дільниці №3, приймав участь в евакуації майна підприємства на якому працював із зони відчуження, що підтверджується записом в його трудовій книжці та архівною довідкою Архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Разом з тим як вірно встановлено судом першої інстанції, архівна довідка видана Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією видана 12 липня 2022 року №281 та №282 не підтверджують факту роботи позивача із шкідливими умовами праці (роботу в зоні відчуження).

Щодо покликання позивача на те, що документація на основі якої можливо було б видати необхідну довідку знищена внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що не може бути причиною відмови йому у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення за наявності інших документів, які підтверджують той факт, що він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році то суд першої інстанції вірно таке відхилив, оскільки у довідці, виданій Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією 12 липня 2022 року №282 на яку покликається позивач, вказано, що не збереглись внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС документи щодо створення та реорганізації товариства, зокрема, установчі документи та накази з основної діяльності.

Щодо документів, на підставі яких можна надати довідку форми №122 про роботу зі шкідливими умовами праці (роботу у зоні відчуження), - то вказана довідка містить інформацію про те, що документи про шкідливі умови праці на зберігання до архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили. Також відсутні табелі обліку робочого часу працівників, задіяних на роботах зі шкідливими умовами праці.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаною довідкою не підтверджено ані роботу позивача зі шкідливими умовами праці (роботу у зоні відчуження), ані знищення таких документів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки такі не надходили на відповідне зберігання.

Щодо того, що у трудовій книжці позивача є запис про роботу на ВАТ Київенергобуд з 08.08.1985 до 11.09.1986, то суд першої інстанції вірно зазначив, що такий документ не є підтверджуючим документом який засвідчує безпосередню участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у відповідності до пункту 11 Порядку №551.

Окрім цього, позивач в якості підстави для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС покликається на те, що він є особою з інвалідністю третьої групи, захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закон №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме категорії 1 необхідні три умови: 1) інвалідність; 2) статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від Чорнобильської катастрофи; 3) причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не є особою з числа ліквідаторів для видачі йому посвідчення категорії 1, а є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, із встановленням інвалідності - захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Вказана причина інвалідності пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, а не з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з огляду на що, підстави для її врахування в межах спірних правовідносин відсутні.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС недостатньо лише самого факту працевлаштування на підприємстві у зоні відчуження, а необхідно підтвердити також факт участі у таких роботах, протягом встановленого періоду часу безпосередньо у зоні відчуження.

Разом з тим, з долучених позивачем до матеріалів судової справи доказів, - участь позивача у роботах, пов`язаних з усуненням наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, як підстави надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - підтвердити неможливо, а тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідач правомірно дійшов висновку про не підтвердження факту виконання позивачем робіт у зоні відчуження.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №500/917/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повний текст постанови складено 27.09.2023