Справа № 290/870/23
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради та провідного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка Артема Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

28 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області із позовом до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради та провідного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка А.О., в якому просить скасувати постанову інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка А.О. від 24 лютого 2023 року серії РАП № про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн за те, що 02 лютого 2023 року о 09 годині 40 хвилин в м. Житомир по вул. Чорновола, 4 транспортний засіб Volkswagen реєстраційний номер НОМЕР_1 зупинено ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій, чим порушено підпункт «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував правил дорожнього руху, факт його вчинення останнім категорично заперечується, жодних належних та допустимих доказів, які б могли б свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, інспектором не надано.

В поданому до суду відзиві представник Муніципальної інспекції Житомирської міської ради заперечила відносно наведених позивачем обставин та вказала, що оскаржувана постанова інспектора з паркування винесена в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому правові підстави для її скасування відсутні. Окрім цього, представник відповідача заявила клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, є неповажними.

Згідно частини четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року причину пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду було визнано поважною та відкрито провадження у справі.

За змістом позову та відповідно до долучених до нього документів вбачається, що зі спірною постановою позивач ознайомився через мобільний застосунок «Дія» 20 червня 2023 року з постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доказів, які підтверджують факт отримання позивачем копії постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, відповідачами суду не надано. Наявність супровідного листа від 10 березня 2023 року за № 12/2382 не може свідчити про обізнаність позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому згідно даних, отриманих з інтернет-ресурсу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», дані про відправлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, адресованого ОСОБА_1 , за номером 489 відсутні, тому що не зареєстровані в системі, а з копії довідки про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», долученої до клопотання про застосування наслідків пропущеного строку звернення до суду, без оформленого поштового конверта не можливо встановити відправника та одержувача такого відправлення. Вищенаведені обставини також не підтверджують факт обізнаності ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також слід зазначити, що 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 звертався до Романівського районного суду Житомирської області із позовом до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради та провідного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка А.О. (адміністративна справа № 290/181/23). Предметом судового оскарження було повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, сформоване в порядку статей 279-1, 279-4 КУпАП без зазначення відомостей про особу правопорушника, яким зафіксовано факт порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Volkswagen реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто події, яка зафіксована у постанові інспектора з паркування від 24 лютого 2023 року серії РАП № . На момент пред`явлення вказаного позову інспектором з паркування не виносилася постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2023 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Разом з тим, за змістом частин першої, третьої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому, звернення такої особи до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Вищевказані обставини свідчать про те, що доводи позивача, якими він обгрунтовував поважність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, визначеного статтею 289 КУпАП, виявилися обгрунтованими.

Інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнком А.О. також подано до суду відзив, в якому останній позов не визнав та вказав, що посадові особи відповідних органів не діють як самостійні суб`єкти владних повноважень та не можуть виступати відповідачами у справах з приводу рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а тому він є неналежним відповідачем у даній адміністративній справі.

Позивачем подано відповідь на відзив, в яких, посилаючись на необґрунтованість заперечень відповідачів проти позову, просить суд його позов задовольнити.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, не з`явилися. Позивачем подано до суду заяву, в якій, підтримавши позовні вимоги, він просить розглянути справу за його відсутності. Представником Муніципальної інспекції Житомирської міської ради заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про підтримання доводів відзиву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 24 лютого 2023 року провідним спеціалістом інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнком А.О. було винесено постанову серії РАП № , згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 680,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 02 лютого 2023 року о 09 годині 40 хвилин транспортним засобом Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: вул. Чорновола, 4 м. Житомир, чим порушено вимоги підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, в частині безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території.

Позивач є власником транспортного засобу Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підтвердження порушення позивачем вимог підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху представником Муніципальної інспекції Житомирської міської ради надано шість фотознімків, здійснені під час фіксації правопорушення приладом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2 101481817 із GPS координатами: 50.249473, 28.672347, копію експертного висновку Адміністрації Держспецзв`язку щодо планшетного персонального комп`ютера від 24 грудня 2020 року, копію сертифікату відповідності ДП «Укрметртестстандарт» від 27 травня 2021 року та копію сертифікату перевіряння засобу вимірювальної техніки від 27 травня 2021 року.

На спростування порушення підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху позивачем додано до позову фотоматеріали: шість фотознімків із зображенням свого транспортного засобу (отримані з доказової бази фотоматеріалів Муніципальної інспекції Житомирської міської ради) та три фотознімки із зображенням місцевості (один в тому ж місці, що й на фотознімках інспектора з паркування в місці здійснення зупинки його автомобіля, отриманого із безкоштовного картографічного веб-сервіса від компанії Google, два частини ділянки невстановленої вулиці, зафіксованих зі стільникового телефона).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За змістом частини третьої статті 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом міської ради посадові особи виконавчих органів міської ради - інспектори з паркування.

Пунктом 1, 3.2, 4 Положення про Муніципальну інспекцію Житомирської міської ради, затвердженого рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Житомирської міської ради від 24 лютого 2016 року № 121 (із змінами) (далі Положення) визначено, що Муніципальна інспекція Житомирської міської ради (далі Інспекція) є самостійним виконавчим органом Житомирської міської ради. Основними завданнями Інспекції в сфері паркування транспортних засобів на території міста в межах повноважень є: контроль за дотриманням законодавства в сфері паркування транспортних засобів та проведення їх тимчасового затримання у м. Житомирі (Правил паркування транспортних засобів, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів, що регулюють сферу паркування транспортних засобів) (пункт 3.2.1); притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства в сфері паркування транспортних засобів у м. Житомирі (пункт 3.2.4); складання постанов про адміністративні правопорушення щодо порушень, розгляд яких належить до компетенції Інспекції (пункт 3.2.9); фіксування правопорушень та прийняття рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчиняють правопорушення в сфері паркування транспортних засобів (пункт 3.2.10). Інспекція має право: здійснювати, у випадках визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення (пункт 4.1.10); притягувати винних осіб до відповідальності за порушення законодавства в сфері паркування транспортних засобів в межах повноважень Інспекції (пункт 4.1.11); здійснювати фото- та/або відеофіксацію виявлених правопорушень (пункт 4.1.12).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування м. Житомира є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язів, передбачених Положенням.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Згідно пункту 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Підпунктом "и" пункту 15.9. ПДР України передбачено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них, а проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною третьою статті 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту не дотримання водієм під час зупинки відстані 10 метрів між його транспортним засобом та території, що прилягає до краю проїзної частини та призначена для лише для в`їзду до дворів.

У примітці в статті 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої-третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що одним із доказів є показники технічних засобів, працюючих в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

При складенні оскаржуваної постанови було проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом - приладом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2 101481817, про що відповідно до вимог статті 283 КУпАП вказано у постанові.

Веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, https://my.zt-rada.gov.ua/insp через ідентифікатор доступу до фотоматеріалів правопорушення номерний знак НОМЕР_1 містить шість фотознімків транспортного засобу Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , як зазначено у постанові і власником якого є позивач, виконаних з різних ракурсів, які відображають: дату порушення 02.02.2023, час вчинення правопорушення - з 09:40:16 до 09:41:01.

Відповідно до наданих сторонами матеріалів та даних з відкритих джерел щодо місця з GPS координатами: 50.249473, 28.672347, належний ОСОБА_1 транспортний засіб Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території за адресою: вул. Чорновола, 4 м. Житомир.

При цьому, факт того, що відстань від транспортного засобу до місця виїзду з прилеглої території становить менше 10 метрів не викликає жодних сумнівів, оскільки беззаперечно підтверджується наявними матеріалами фотофіксації, з яких можна встановити розташування автомобіля позивача по відношенню до нерухомих об`єктів, а також фотофіксація містить географічні координати, відповідно до яких можна визначити місце розташування автомобіля, а тому суд відхиляє твердження позивача про нездійснення інспектором вимірювань точної відстані, оскільки в даному випадку порушення підпункту «и» пункту 15.9 ПДР України є очевидним.

Як вбачається з постанови, інспектором з паркування дотримано вказаних вимог та вказано географічні координати, та доводи сторони позивача про відсутність порушення правил дорожнього руху в цей день є безпідставними, та повністю спростовані наданими стороною відповідача доказами.

Враховуючи, що вказані матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення - розміщення транспортного із порушеннями зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, вони розглядаються судом як речовий доказ.

Твердження позивача про наявність дії дорожнього знаку 5.39 «Зона паркування» та таблички 7.6.1 в місці здійснення зупинки його автомобіля не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Окрім того, КАС України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 77 КАС України).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що інспектор з паркування Бакаєнко А.О. діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, постанова серії РАП № від 24 лютого 2023 року винесена з дотриманням усіх вимог встановлених чинним законодавством, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно доводів інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка А.О. про те, що відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких спорах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, в даному випадку Муніципальна інспекція Житомирської міської ради, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно пункту 9 частини першої статті 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

При цьому, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Інспектор з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка А.О. є працівником Муніципальної інспекції Житомирської міської ради і діє від імені виконавчого органу міської ради, а тому, інспектор з паркування є належним відповідачем у даній справі.

Крім того, Муніципальна інспекція Житомирської міської ради є другим відповідачем у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 241-246 268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а постанову провідного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Бакаєнка Артема Олеговича про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Ковальчук