Справа № 200/5188/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

28 вересня 2023 року Справа №200/5188/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С., одержавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, місце реєстрації: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати при звільненні грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік включно;

зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік включно.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить вважати строк звернення до суду з даним позовом пропущеним та поновити пропущений процесуальний строк звернення з даним позовом з причин того, що при звільненні з прокуратури Донецької області у листопаді 2018 року не був ознайомлений з нарахованими та виплаченими при звільненні грошовими коштами. Крім того, звернув увагу суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 620/4218/18.

Частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин (звільнення позивача 21.11.18), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9- рп/2013.

Так, у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Натомість, у постанові від 27 квітня 2023 року по справі № 420/14777/22 Верховний Суд дійшов висновку, що при зверненні працівника до суду з позовом про стягнення належної при звільненні заробітної плати (у разі порушення законодавства про оплату праці) слід застосовувати частину другу статті 233 КЗпП України в редакції, що діяла на момент звільнення позивача. А застосування судами частини другої статті 233 КЗпП України в редакції, чинної на момент постановлення судових рішень (в редакції, чинній з 19 липня 2022 року) є помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21.

Отже, на момент звільнення позивача прокуратури Донецької області (21.11.18), частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

З огляду на викладене вище, право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком. Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення з цим позовом до суду.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та у строк, установлений законом. Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Вирішуючи питання про порядок розгляду цієї справи (форму адміністративного судочинства), суд виходив наступного.

Нормами ч.1 ст.12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.260 КАС України).

Згідно з ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи категорію справи та характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд доходить висновку про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 172, 257, 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №200/5188/23 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, місце реєстрації: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач має право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом десяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими ст.162 КАС України.

Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ч.ч. 3, 4 ст.162 КАС України).

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив (ст.163 КАС України), а відповідач - заперечення (ст.164 КАС України) протягом п`ятиденного строку, відлік якого починається, відповідно: для позивача - з моменту отримання відзиву на позов, а для відповідача - з моменту отримання відповіді на відзив.

У разі подання відповіді на відзив або заперечення до них необхідно додати: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються викладені у них заперечення, якщо такі докази не надані іншою стороною; документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив або заперечення і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, відзиви тощо) на електронну адресу суду (), засобами поштового зв`язку, факсом та через дистанційні засоби зв`язку.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається за наступною сторінкою в мережі Інтернет: http://adm.dn.court.gov.ua

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню з підстав порушення правил підсудності.

Ухвалу постановлено та підписано 28 вересня 2023 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов