Справа № 504/1170/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 504/1170/23

Перша інстанція: суддя Барвенко В.К.,

повний текст судового рішення

складено 28.07.2023, смт Доброслав

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника позивача Панчошака О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.03.2023 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.

До Комінтернівського районного суду Одеської області не надійшли письмові заперечення відповідача на позовну заяву.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову поліцейського УПП в Одеській області від 03.03.2023 року серії ЕАС №6622098 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

На вказане рішення суду Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 липня 2023 року та прийняти нове рішення, яким залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення. Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції вважає судове рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2023 року поліцейським УПП в Одеській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у сумі 1190 грн. за фактом адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 121-3 КУпАп у відношенні ОСОБА_1 .

Як зазначено у мотивувальній частині цієї постанови, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Тойота Лексус держзнак НОМЕР_1 , 03.03.2023 року о 08.51 год. в м. Одесі здійснив рух по смузі для маршрутних ТЗ, при цьому задній номерний знак був закритий стороннім предметом, а саме: металевою сіткою, чим порушив п.2.9 (в) ПДР керування ТЗ з номерним знаком, закритим сторонніми предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.9. «в» Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до вимог п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини першої і другої статті 121-3.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до вимог ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться надані позивачем фотознімки закритого сіткою номерного знаку, з яких можливо встановити номерний знак автомобіля марки «Тойота Лексус», номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, як зазначає суд першої інстанції, в матеріалах справи присутній відеозапис, наданий працівниками УПП, з якого вбачається, що екіпаж патрульної поліції наздогнав водія автомобіля «Тойота Лексус», номерний знак НОМЕР_1 , примусив зупинитись та надалі було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також, суд першої інстанції зауважує, що жодної дії з фіксації неможливості читання (перегляду) символів номерного знака автомобіля «Тойота Лексус», номерний знак НОМЕР_1 з відстані 20 м працівниками поліції здійснено не було.

Навпаки, відеозапис свідчить про те, що на початку руху автомобіля патрульної поліції та у безпосередній близькості до автомобіля «Тойота Лексус», номерний знак НОМЕР_1 , патрульний поліцейський надає команду про зупинення водієві автомобіля Тойота у гучномовець з відстані приблизно 10-13 метрів, і називає номерний знак автомобіля.

Суд першої інстанції вважає, що правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, а тому притягнення його до відповідальності є необґрунтованим та протиправним.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, колегією суддів встановлено, що в позовній заяві позивач не заперечує, що під час виникнення спірних правовідносин та складення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, на державному номерному знакі НОМЕР_1 транспортного засобу «Тойота Лексус», яким керував позивач, була розмішена металева сітка.

В обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення позивач зазначив, що наявність металевої сітки на державному номері не перешкоджає жодним чином визначенню чіткості номерних знаків.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Так, наведеними вище нормами ПДР України встановлена заборона на користування транспортними засобами з номерними знаками, які закриті іншими предметами чи забруднені, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Також ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже, вказаною нормою права передбачена відповідальність за декілька правопорушень, об`єктивні сторони яких, зокрема, полягають:

- у керуванні водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію;

- у керуванні водієм транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Таким чином, аргументи позивача, з якими фактично погодився суд першої інстанції, про те, що відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП може мати місце лише у випадку встановлення факту того, що закриття номерного знака іншими предметами унеможливлює чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, є безпідставними, оскільки керування водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, створює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному спірному випадку факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується самим позивачем в обґрунтуваннях позовної заяви, наявними в матеріалах справи скріншотами з відеозапису з нагрудної відеокамери та самими відеозаписами із нагрудних відеокамер інспекторів, які є належним доказом у розумінні ст.251 КУпАП. При цьому, інформація про технічні засоби, якими зафіксовано правопорушення, міститься в оскаржуваній постанові, що свідчить про допустимість такого доказу.

З наданих відповідачем доказів вбачається те, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував позивач, міститься металева сітка, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює ідентифікацію номерного знаку, в тому числі і для стаціонарних камер фіксації швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Колегія суддів зазначає, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи, позивач не заперечував факт наявності металевої сітки на номерному знаку транспортного засобу.

Таким чином, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком, на якому був розміщений сторонній предмет (сітка), що ускладняв ідентифікацію номерного знаку, то суд апеляційної інстанції вважає правомірним та обґрунтованим притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Також з відеозаписів вбачається, що поліцейським було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, положення ст.63 Конституції України. При цьому, жодних зауважень до дій поліцейського, будь-яких клопотань щодо розгляду справи, позивачем заявлено не було. Позивачем не надано суду жодних доказів щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині не роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави стверджувати про порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6622098 від 03.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною та обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції неповне з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272; 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Прийняти у справі №504/1170/23 нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька