Справа № 440/736/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р. Справа № 440/736/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 28.03.23 року у справі № 440/736/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування при перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону № 889-VIII до стажу державної служби періоди роботи на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 02.11.1983 по 25.10.1984 та відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 25.10.1984 по 02.09.1990;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 02.11.1983 по 25.10.1984 та відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 25.10.1984 по 02.09.1990.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, пенсійний орган без належних на те правових підстав не зарахував до стажу державної служби періоди роботи на посаді старшого паспортиста при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", чим порушив право позивача на належне соціальне забезпечення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року у справі № 440/736/23 залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як співвідповідача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 440/736/23 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XI.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 440/736/23 скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за принципом екстериторіальності первісна заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області з 31.10.2022 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

Зазначає, що заява про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. За результатами розгляду заяви про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу» 16.11.2022 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення за №183 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із невідповідністю наданих документів встановленому законодавством порядку, та оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу» не розглядало, тому будь-якого відповідного рішення не приймало.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримувала пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12 грудня 2022 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII та пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення №27 від 19 грудня 2022 року про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 11.12.2015 №889-VIII та зазначено стаж на посаді державної служби - 17 років 01 місяць 10 днів.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не зарахування позивачці до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періодів роботи: з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XI, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державу службу» (далі - Закон № 3723- XII).

Так, у ході реформування системи державного управління 10.12.2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

З 01.05.2016 року Закон № 889-VIII набув чинності, а положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Підставою для для звернення позивача до суду стало незарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 02.11.1983 р. по 02.09.1990 р. на посаді старшого паспортиста.

Щодо цього колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016) (далі Порядок № 283) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно приписів пункту 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Відповідно до переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби: місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

З матеріалів справи встановлено, а саме з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 липня 1981 року та довідці Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 15.07.2022 № 87, що позивачка у період з 02.11.1983 по 25.10.1984 працювала на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 працювала на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області.

Колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржений період. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи, що Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних Депутатів, у якому працювала позивачка на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 02.11.1983 по 25.10.1984 та відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 25.10.1984 по 02.09.1990 входили до системи виконавчих комітетів місцевих рад депутатів трудящих, тому трудовий стаж з 02.11.1983 по 25.10.1984 та з 25.10.1984 по 02.09.1990 має бути зарахований до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди служби позивача на посаді старшого паспортиста підлягають зарахуванню до стажу державної служби, в тому числі для призначення пенсії за віком на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XII.

Колегія суддів не приймає посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на те, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №104/5301.9-22 від 01.11.2022 видана Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області не відповідає Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622, оскільки видана станом на 31.10.2022 р., так як у даній справі позивач просить зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 02.11.1983 по 25.10.1984 та відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області з 25.10.1984 по 02.09.1990, а не період роботи в Управлінні державної міграційної служби України в Полтавській області.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області через те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заяву позивачці про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу», не розглядало, та будь-якого відповідного рішення не приймало.

В даному випадку необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування позивачу до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати спірний період роботи позивачці до стажу віднесених до відповідних посад державних службовців.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів законність та обґрунтованість оспорюваного висновку про незарахування позивачу до стажу роботи спірних періодів, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене вище, а також те, що судом першої інстанції не досліджено фактичні обставини справи, через що висновки суду обставинам справи не відповідають, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 440/736/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявної в матеріалах справи квитанцій від 24.01.2023 №Р24А759062216D78732 АТ КБ Приватбанк (а.с. 19) встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи задоволення позову судом апеляційної інстанції, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, колегія суддів керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати за подання апеляційної скарги розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 по справі № 440/736/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XI.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи з 02.11.1983 по 25.10.1984 на посаді старшого паспортиста Сосницького РВВС УВС Чернігівської області та з 25.10.1984 по 02.09.1990 на посаді старшого паспортиста відділу внутрішніх справ Сосницького РВВС УВС Чернігівської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко