Справа № 460/17038/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2023 року м. Рівне №460/17038/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Державної міграційної служби України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, в якому просила:

-визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, оформлену листом від 30.06.2023, у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства;

-зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області прийняти декларацію ОСОБА_1 від 21.06.2023 про відмову від громадянства російської федерації.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначала, що відповідачем протиправно відмовлено у прийнятті її декларації про відмову від громадянства російської федерації, оскільки не враховано, що вона не може отримати документ про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації з незалежних від неї причин припинення роботи посольства російської федерації в Україні та неможливість виїзду за кордон за відсутності відповідних документів та внаслідок широкомасштабних воєнних дій. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 19.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві від 04.08.2023, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що в межах спірних правовідносин Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області діяло правомірно, оскільки доказів того, що з дати реєстрації ОСОБА_1 громадянкою України, тобто з 05.08.2021 і до 05.08.2023 включно, уповноважені органи держави громадянства (російської федерації) прийняли вiд неї клопотання про припинення громадянства (підданства) позивачем не подано. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що нею було надіслано до уповноваженого органу держави її громадянства клопотання/заяви про припинення іноземного громадянства за допомогою поштового зв`язку або електронною поштою (скріншоти, електронні роздруківки, iншi докази). Також не підтверджений належними доказами факт повернення позивачем національного паспорта громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави. За наведеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено і не є спірним у справі, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сарни Сарненського району Рівненської області.

Зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 .

20.05.2021 ОСОБА_1 , документована паспортом громадянина російської федерації 51№6518822, виданим 14.06.2017, посвідкою на проживання для іноземців № НОМЕР_1 , виданою 10.08.2020 органом 5601.2 (УДМС у Рівненській області), звернулась до УДМС у Рівненській області із заявою 5612-000002277 щодо оформлення набуття їй громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку із народженням на території України до 24 серпня 1991 року.

Разом із заявою про оформлення набуття їй громадянства України за територіальним походженням громадянка російської федерації ОСОБА_1 подала зобов`язання 5612-000000243 від 20.05.2021 припинити іноземне громадянство, а саме: зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

У разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації позивач зобов`язалася подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

05.08.2021 Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області прийнято рішення щодо оформлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" та видано довідку № 2153 про реєстрацію особи громадянином України.

Крім того, 30.09.2021 ОСОБА_1 документована тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 на термін дії до 05.08.2023.

Паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон позивач не документувалася.

Також судом встановлено, що, маючи намір припинити громадянство російської федерації, позивач в грудні 2022 року звернулася до голови Державної міграційної служби України із заявою, в якій повідомляла, що неодноразово зверталася до відповідача в усному порядку для заповнення декларації про відмову від громадянства росії, проте Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області усно відмовляло їй у задоволенні таких заяв. Також позивач зазначала, що росія чинить штучні перешкоди у виході з її громадянства, витребовуючи у неї різного роду довідки про відсутність податкової заборгованості, про зняття з реєстраційного обліку, які вона фактично надати не може, з огляду на те, що з території російської федерації виїхала ще дитиною, не маючи жодних документів. Наголошувала, що консульські установи росії в Україні не працюють, виїзд до іншої держави, на території якої є консульство росії, також неможливий, з огляду на відсутність документів. На переконання позивача, такі обставини є незалежними від неї причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Вважаючи, що є ризик позбавлення українського громадянства, ОСОБА_1 просила допомогти у вирішенні її проблеми.

Листом Державної міграційної служби України від 16.01.2023 №М-12539-22/6.4/177-23 ОСОБА_1 повідомлено, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства. Наразі громадяни російської федерації не мають підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Питання припинення громадянства російської федерації до повноважень ДМС не належить. Наголошено, що паспорт громадянина України позивач зможе отримати лише після припинення іноземного громадянства.

20.06.2023 до Міністерства закордонних справ російської федерації надійшло звернення ОСОБА_1 про вихід з громадянства російської федерації.

У відповідь на таке звернення, Міністерство закордонних справ російської федерації листом від 27.06.2023 №17671/кд-гр повідомило, зокрема, що діяльність російських закордонних установ на Україні призупинено з 24.02.2022. У зв`язку з цим прийом громадян з консульських питань з вказаної дати не ведеться.

У такій відповіді також зазначено, що із заявою про вихід з російського громадянства позивач має право звернутися в російські закордонні установи в країні постійного проживання (в Україні) після відновлення їх діяльності або в російську закордонну установу в третій державі при наявності у позивача документа, що підтверджує дозвіл повноваженого органу іноземної держави на проживання в даній державі. Як правило, таким документом є посвідка на проживання в іноземній державі, як дозвіл місцевої влади на постійне проживання, не пов`язане з наданням тимчасового притулку або здійснення трудової чи навчальної діяльності.

При цьому вказано, що при відсутності у позивача посвідки на проживання в третій державі у російської закордонної установи в даній державі немає правових підстав для прийняття до розгляду заяви позивача про вихід з громадянства російської федерації.

22.06.2023 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_4 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства від 21.06.2023, оскільки у зв`язку із припиненням роботи посольства російської федерації в Україні та, відповідно, припинення консульського прийому громадян з будь-яких питань, враховуючи, що консульський прийом не здійснюється з початку збройної агресії російської федерації та припинений на невизначений строк, а також враховуючи, що внаслідок широкомасштабних воєнних дій проїзд на територію російської федерації є неможливим, так само як виїзд за кордон до iнших держав, де такий консульський прийом ведеться, то з незалежних від ОСОБА_5 причин вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.

До такої заяви позивачем долучено Декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Листом від 30.06.2023 відповідач повідомив позивача, що станом на 30.06.2023 відсутня законна підстава для прийняття її декларації про відмову від іноземного громадянства. Вказано, що припинення діяльності російських дипломатичних установ на території України, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану через початок повномасштабної військової агресії з боку російської федерації, не є згідно абз.16 ст.1 Закону незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного (підданства) та підставою для подачі декларацiї про відмову від іноземного громадянства.

Вважаючи дії відповідача щодо прийняття вказаного рішення та відмови у прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі Закон України "Про громадянство України").

Відповідно до визначень, які містить частина 1 статті 1 Закону України "Про громадянство України", громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону України "Про громадянство України" встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

У відповідності до ч.5 ст.8 Закону України "Про громадянство України" Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, ч.1 ст.1 Закону України "Про громадянство України" визначає, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Умови та порядок прийняття до громадянства України встановлені статтею 9 Закону України "Про громадянство України".

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про громадянство України" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами п.2 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України" однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

В даному випадку, позивачем було подано до Головного управління Державної міграційної служби України в Рівненській області декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації, а саме процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється.

В свою чергу, незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства, за визначенням наведеним в частині 1 статті 1 Закону України "Про громадянство України", є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Отже, незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави є три самостійні обставини: 1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено; 2) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи; 3) нездійснення такої процедури.

Позивач в декларації про відмову від іноземного громадянства в якості підстави відмови від іноземного громадянства та подачі декларації посилалась на існування незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації, оскільки процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російською федерацією не здійснюється.

В свою чергу, критеріїв визначення поняття "нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави" Закон України "Про громадянство України" не встановлює.

Також, чинним законодавством не передбачено перелік документів, які мають підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави, надання яких зацікавленими особами, надасть їм можливість підтвердити такий факт для подальшого подання декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняття уповноваженими органами такої декларації.

Позивач незалежною від неї обставиною вважає факт припинення роботи на території України всіх консульських установ російської федерації, на підтвердження чого надавала скріншот головної сторінки офіційного сайту посольства російської федерації в України, в якій повідомлялось, що у зв`язку з евакуацією персоналу російських закордонних установ в Україні консульський прийом громадян призупинений на невизначений час.

Враховуючи, що чинне законодавство не містить переліку документів які мають підтверджувати факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави, тягар доказування такої обставини лежить на зацікавлених особах.

В даному випадку, надання позивачем доказів призупинення на невизначений час роботи консульських установ російської федерації в Україні, цілком підтверджує факт нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації.

Відповідачем не було надано жодної оцінки наведеній позивачем в декларації обставині, а саме: щодо нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації.

У будь-якому випадку, на переконання суду, доводи відповідача на підтвердження правомірності оскаржуваних дій є необґрунтованими та нерозсудливими, адже є загальновідомим фактом є повномасштабне воєнне вторгнення російської федерації на територію України.

Під час оцінки сукупності обставин, що завадили позивачу вчасно завершити процедуру набуття громадянства України, відповідачем не враховано ту обставину Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022у № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3).

На сьогодні дія воєнного стану продовжена згідно з відповідними Указами Президента України.

У зв`язку зі збройною агресією та масованим вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022 були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією.

Це означає, що посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.

Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), адже як в законодавстві України, так і в законодавстві РФ відсутнє правове регулювання процедури припинення громадянства (підданства) за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між відповідними державами.

Щодо покликання сторони відповідача на ненадіслання позивачем до уповноваженого органу держави заяви про припинення іноземного громадянства за допомогою засобів поштового зв`язку, а також на невикористання нею можливості звернення з відповідною заявою до посольства російської федерації в іншій країні, то суд зазначає, що з огляду на воєнні дії в Україні, припинення консульських відносин з рф та припинення здійснення доставки поштових відправлень на територію російської федерації, а також з огляду на відсутність у позивача документів для виїзду за кордон, ОСОБА_1 фактично позбавлена можливості вчиняти додаткові дії для отримання документу про припинення іноземного громадянства.

Крім того, з листа Міністерства закордонних справ російської федерації від 27.06.2023 №17671/кд-гр слідує, що при відсутності у позивача посвідки на проживання в третій державі у російської закордонної установи в даній державі немає правових підстав для прийняття до розгляду заяви позивача про вихід з громадянства російської федерації.

При цьому, суд зауважує, що у декларації про відмову від іноземного громадянства як причину такої відмови позивач зазначала саме нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави російської федерації як такої, а не будь-які інші причини, які потребували б доказування.

Враховуючи викладене його сукупності, суд дійшов висновку, що неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це, відповідно до приписів п.2 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України" позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Тому, відмова відповідача у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації є протиправною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що в своєму листі від 30.06.2023 відповідач чітко вказав, що підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, визначені Законом України "Про громадянство України" є вичерпними.

Таким чином, відповідач розглянув подану ОСОБА_1 заяву по суті та дійшов висновку, що правові підстави для прийняття декларації відсутні.

Суд під час розгляду справи констатував поважність причин неотримання позивачем документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та протиправність відмови міграційної служби в прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації, відтак належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідну декларацію.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, оформлену листом від 30.06.2023, у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області прийняти декларацію ОСОБА_1 від 21.06.2023 про відмову від громадянства російської федерації.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (вул.16 Липня, буд. 6, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 37829784)

Суддя С.А. Борискін