Справа № 140/26389/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/26389/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Андрусенко О. О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 в частині увільнення від займаної посади солдата за контрактом ОСОБА_1 , майстра ремонтного відділення автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням військової служби; зобов`язання нарахувати та виплатити за період з 06.12.2022 по 01.02.2023 додаткову грошову винагороду, виходячи із розміру 30000,00 грн. пропорційно на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум та щомісячне грошове забезпечення з 06.12.2022 по 15.06.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду: 1) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку та надавши відповідні докази на їх підтвердження; 2) у випадку, якщо заявлене у позовній заяві клопотання про витребування доказів є клопотанням про забезпечення доказів, то позивачу слід подати його у вигляді окремого процесуального документу (заяви про забезпечення доказів) із відповідним обґрунтуванням з дотриманням вимог статті 116 КАС України.

25.09.2023 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, а також клопотання про витребування доказів.

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, а також заяву про поновлення строку звернення до суду, дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позовну заяву - повернути, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У позовній заяві зазначено, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 на початку грудня 2022 року стан здоров`я позивача раптово почав погіршуватись у зв`язку з чим він звернувся до свого командира та медичну роту для надання медичної допомоги, однак в категоричній формі йому було відмовлено у виданні направлення на госпіталізацію та проведення необхідних медичних обстежень. 06.12.2022 позивач повідомив свого безпосереднього командира про те, що змушений у такому разі їхати за медичною допомогою у медичний заклад за місцем свого проживання. У період з 06.12.2022 по 14.12.2022 позивач знаходився на амбулаторному лікуванні в КП Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради, а у період з 14.12.2022 по 19.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КП Волинська психіатрична лікарня м. Луцьк. Одразу після виписки з КП Волинська психіатрична лікарня м. Луцьк позивач прибув до Військової частини НОМЕР_1 , проте йому повідомили, що він увільнений вій займаної посади та зарахований у розпорядження командира у зв`язку з самовільним залишенням частини з 06.12.2022. На неодноразові намагання подати рапорт на введення позивача у штат частини у зв`язку з прибуттям та надання доказів поважності його відсутності разом з письмовими поясненнями у період з 06.12.2022 року по 19.01.2023 рік йому постійно відмовляли у реєстрації вище вказаних документів. Також зазначено, що його представником неодноразово (20.03.2023, 31.03.2023, 27.04.2023, 01.08.2023) було зроблено адвокатські запити до відповідача щодо надання відповідної інформації, та лише на один з них (від 20.03.2023) відповідачем надано лист-відповідь від 12.04.2023 №619/157/2060, з якого слідує, що адміністративні протоколи по ч. 4 ст. 172-11 КУпАП не складались, а по факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 о 08:00 год. 06.12.2022 наказом командира (з адміністративно-господарської діяльності) №1615 від 06.12.2022 було призначено службове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Також у позовній заяві зазначено про позбавлення позивача грошового забезпечення за період з 06.12.2022 по 15.06.2023.

Предметом позову у вказаній справі є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині увільнення від займаної посади солдата за контрактом ОСОБА_1 , майстра ремонтного відділення автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням військової служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити за період з 06.12.2022 по 01.02.2023 додаткову грошову винагороду, виходячи із розміру 30000,00 грн. пропорційно на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум, та щомісячне грошове забезпечення з 06.12.2022 по 15.06.2023, з урахуванням раніше виплачених сум

Таким чином, спірні відносини пов`язані зі проходженням публічної служби (військової служби), а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

У даній категорії справ законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що представник позивача звернулася до суду з цим позовом лише 31.08.2023 (дата на конверті), тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

Представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначено, що після прибуття позивача у Військову частину НОМЕР_1 (після лікування у період з 14.12.2022 по 19.01.2023) відповідач повідомив, що його увільнено від раніше займаної посади. На неодноразові усні звернення до командування частини про надання копії наказу про увільнення, а також на адвокатські запити відповіді та копії оскаржуваного наказу так і не отримав. Виходячи з даних обставин, бажаючи вирішити питання щодо увільнення поза судовим порядком і відповідно до чинного законодавства, позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому просить визнати поважними причини його пропуску.

Заява про поновлення строку звернення до суду до задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений КАС України строк.

Так, у позовній заяві так і у заяві про поновлення строку звернення до суду підтверджено те, що після прибуття позивача у Військову частину НОМЕР_1 (після лікування у період з 14.12.2022 по 19.01.2023) відповідач повідомив, що позивач увільнений вій займаної посади та зарахований у розпорядження командира у зв`язку з самовільним залишенням частини з 06.12.2022.

Також в матеріалах справи наявні адвокатські запити представника позивача від 20.03.2023, від 31.03.2023, від 27.04.2023 та від 01.08.2023, адресовані Військовій частині НОМЕР_1 , та лист відповідача від 12.04.2023 №619/157/2060, яким повідомлено представника позивача про те, що у зв`язку з самовільним залишенням позивача Військової частини НОМЕР_1 (06.12.2022) було призначено службове розслідування за наказом командира (з адміністративно-господарської діяльності) №1615 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач орієнтовно в 20 числах січня 2023 року вже знав, що його увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира у зв`язку з самовільним залишенням частини.

При цьому, суд зазначає, що неодноразові усні звернення позивача та адвокатські запити його представника до відповідача про надання копії оскаржуваного наказу не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Щодо посилань на те, що позивач бажав вирішити питання щодо увільнення поза судовим порядком, то суд зауважує, що частина п`ята статті 122 КАС України встановлює місячний строк для звернення до суду у справах щодо проходження громадянами публічної служби, можливість досудового врегулювання спору у цій категорії справ не передбачено.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку, передбаченого частиною п`ятої статті 122 КАС України, при цьому заявивши клопотання про витребування судом доказів, в тому числі оскаржуваного наказу, як це реалізовано ним шляхом подання такого клопотання разом із заявою про поновлення строку звернення до суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що грошове забезпечення є щомісячним регулярним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує та така особа щомісяця вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Жодних інших підстав для поновлення строку звернення до суду у заяві не зазначено та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску не долучено.

У свою чергу, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У заяві про поновлення строку звернення до суду, не наведено аргументованих доводів про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, підтверджених належними і достатніми доказами, тобто про наявність таких об`єктивних, незалежних від волі позивача обставин, які унеможливлювали або ускладнювали можливість звернення до суду в межах місячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини Осман проти Сполученого королівства та пункті 54 рішення Круз проти Польщі зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, тривалість пропуску вказаного строку є значною, вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, при цьому, жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивачем не надано, тому у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позовну заяву - повернути на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись частиною другою статті 123, пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - сьомою статті 169, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко