Справа № 2018/11720/2012
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2012-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/2018/465/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2012 року Київський районний суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Снісаренко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просить зобов`язати відповідача нарахувати та поновити виплату пенсії за віком, починаючи з 24 жовтня 2009 р. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в період з 1992 р. до 1996 р. отримувала пенсію за віком, яка нараховувалась та виплачувалась відділом соціального забезпечення у Київському районі м. Харкова. У 1996 р. відділ соціального забезпечення у Київському районі м. Харкова на підставі заяви позивача, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», припинив виплату їй пенсії за віком у зв`язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до держави Ізраїль. 24.10.2009 р., 08.04.2010 р. позивач зверталася до відповідача з заявами про поновлення виплати пенсії за віком, на які одержувала відмови з посиланням на те, що відповідач не є уповноваженим органом, оскільки він не призначав та не виплачував позивачу пенсію, та позивач не має постійного місця проживання (реєстрації) у Київському районі м. Харкова. Позивач вважає відмову відповідача протиправною і такою, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 07.10.2009 р.

Представник позивача Підіпригора М.О. у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, вказавши дату, з якої просить захистити права позивача 11.11.2009 року, уточнений позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що в разі недостатності документів, поданих позивачем, відповідач мав вказати на це, надавши відповідний термін відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У 1992 році відділом соціального забезпечення в Київському районі м. Харкова ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком та видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 19.05.1992 р. В період з 1992 по 1996 рік позивач отримував пенсію за віком, яка нараховувалася та виплачувалася відділом соціального забезпечення в Київському районі м. Харкова.

В 1996 році відділ соціального забезпечення у Київському районі м. Харкова відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`припинив виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, в зв`язку з виїздом останньої на постійне місце проживання до країни Ізраїль.

В зв`язку з прийняттям Конституційним судом України рішення по справі № 1-32/2009 (25-рп/2009), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які передбачали припинення виплати пенсій на весь час проживання пенсіонерами за кордоном, позивач - ОСОБА_1 24 жовтня 2009 року направила поштою до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова заяву про поновлення виплати пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач 24.10.2009 р., 08.04.2010 р. звертався до відповідача з заявами про поновлення виплати пенсії за віком. Листом відповідача від 24.11.2009 р. в поновлені виплати пенсії за віком позивачу відмовлено з посиланням на те, що відповідачем пенсія позивачу ніколи не призначалась та не виплачувалась. В листі від 16.04.2010 р. відповідач зазначив, що згідно п. 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Постійним місцем проживання (реєстрації) позивача є держава Ізраїль, а тому не має підстав для поновлення виплати пенсії за віком.

01.09.2011 р. позивач, перебуваючи в України, особисто подав відповідачу заяву про поновлення виплати пенсії за віком. За результатами розгляду зазначеної заяви 09.09.2011 р. складений протокол №91, згідно якого позивачу відмовлено у поновлені пенсії за віком, з посиланням на те, що відповідач не призначав, не виплачував та не припиняв виплату пенсії ОСОБА_1 , а зазначені функції до 01.03.2001 р. здійснював відділ соціального забезпечення в Київському районі м. Харкова; заява про поновлення виплати пенсії подається за місцем проживання (реєстрації), і на даний час не має нормативно-правових актів, які встановлюють умови та порядок виплати пенсії особам, які постійно проживають за кордоном.

Судом встановлено, що згідно п. 2 ч. 1 статті 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який був чинний у 1996 році, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що між Україною та країною Ізраїль не має міжнародного договору щодо виплати пенсії громадянам України, які постійно проживають на території держави Ізраїль.

07 жовтня 2009 року Конституційним судом України було постановлено рішення у справі № 1-32/2009 (25-рп/2009) за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», яким . було вирішено визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 09.07.03р. № 1058-ІV. Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визнані неконституційними, а саме п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 51 зазначеного Закону, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 07 жовтня 2011 року положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`втратили чинність та саме з цієї дати громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, мають право на отримання пенсії в Україні, окрім пенсіонерів - громадян України, які виїхали на постійне місце проживання до держав, з якими Україною укладені відповідні міжнародні договори.

В п. 3 та п. 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009р. № 1-32/2009 (25-рп/2009) суд звертає увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено.

На даний час порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1.

З огляду на зазначене вбачається, що положення ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 повинні застосовуватися, зокрема, з урахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. по справі № 1-32/2009 (25-рп/2009) та Конституції України.

В ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

В пункті 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зазначено, що заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).

Суд не приймає позицію відповідача, що пенсія позивачу не може бути поновлена Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, так як ОСОБА_1 на момент звернення з заявою про поновлення пенсії проживає в країні Ізраїль, а також те, що Управління ПФУ у Київському районі м. Харкова не є належним органом, який повинен поновлювати пенсію, так як не призначав та не припиняв виплату пенсію позивачу з огляду на наступне.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та: інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Тобто право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

В ст. 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами:

рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції яро захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. .

Згідно ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які: встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В ч. 3 ст. 22 Конституції України, передбачено, що при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Таким чином, позивач - ОСОБА_1 проживаючи в країні Ізраїль, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова є належним органом, який повинен здійснювати поновлення виплати пенсії з огляду на те, що з 01 березня 2001 року органом, який здійсню функції щодо нарахування, виплати, перерахунку пенсії є Пенсійний фонд України.

Судом встановлено, що пенсія позивачу призначалася, виплачувалася та її виплату було припинено відділом соціального захисту населення в Київському районі м. Харкова. З 01 березня 2001 року функції з призначення та виплати пенсії були передані Управлінню Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення`виплата пенсій за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. по справі № 1-32/2009 (25-рп/2009) виключена така підстава для припинення виплати пенсії, як проживання пенсіонера за кордоном, що свідчить про те, що є всі підстави для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії за віком незалежно від місця його проживання.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

В статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Наявність рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. по справі № 1-32/2009 (25-рп/2009), яким було визнано неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`є підставою для відновлення виплати пенсії з дня звернення пенсіонера з відповідною заявою.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог позивача з огляду на відсутність законодавчого врегулювання порядку (механізму) виплат пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, оскільки, відсутність нормативних актів, які конкретизують забезпечення норм Конституції України, не може обмежувати конституційні права громадян та їх реалізацію.

Так в ч. З ст. 8 Конституції України, визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ч.2 ст. 19, ч.3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Заява позивачки про виплату пенсії надійшла на адресу УПФУ в Київському районі м.Харкова 11.11.2009 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для припинення виплати пенсії позивачеві була її заява про виїзд за кордон. Законом не передбачено обов`язок або право Пенсійного фонду України автоматично здійснювати відновлення пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера, окрім того, з моменту припинення нарахування до прийняття рішення Конституційним Судом України минув тривалий час.

Оскільки припинення виплати пенсії позивачці є незаконним, то виплата пенсії підлягає відновленню з дати звернення позивачки про поновлення нарахування, виплати пенсії, а саме з 11.11.2009 року.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про нарахування та виплату пенсії за період з 11.11.2009р. підлягає задоволенню. .

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст.ст.6,49,51,99,104-106,159 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009р., суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова щодо відмови в нарахуванні та поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, яку вона отримувала до виїзду на постійне місце проживання за межі України, починаючи з 11 листопада 2009 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя -