Справа № 635/4512/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 р.Справа № 635/4512/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.07.2023, (головуючий суддя І інстанції: Стрюк Л.І.) по справі № 635/4512/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову від 30.05.2018 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн винесену заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріним А.В. про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.165-1 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідач передчасно прийняв спірну постанову, оскільки визначені податковим органом суми єдиного внеску були неузгодженими, рішення, за яким здійснене таке донарахування, перебувало на стадії судового оскарження, а тому останній не мав можливості зробити висновок щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.165-1 КУпАП.

Також, вважав, що ним не вчинено порушення ч.1 ст.165-1 КУпАП, оскільки відповідачем за наслідками перевірки безпідставно збільшено суму чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 рр. на загальну суму 196 286,18 грн, у зв`язку з чим помилково донараховано єдиний соціальний внесок та застосовано штрафні санкції.

Крім того, зауважував, що спірна постанова прийнята ГУ ДФС у Харківській області поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.07.2023 позов задоволено.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що порушення, вчинене позивачем є триваючим, оскільки його встановлення можливе лише при проведенні документальної перевірки суб`єкта господарювання.

Враховуючи, що 03.04.2018 за наслідками перевірки податковим органом встановлено заниження ОСОБА_1 суми доходу, на який нараховується єдиний внесок, тому правомірно, в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП накладено штраф за ч.1 ст.165-1 КУпАП.

При цьому, просить врахувати наявність судового рішення, яке набрало законної сили, яким встановлено правомірність донарахувань з єдиного внеску контролюючим органом ОСОБА_1 , що свідчить про правомірність постанови від 30.05.2018.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30.05.2018 заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн (а.с. 7-8).

Згідно постанови ОСОБА_1 як самозайнята особа порушив порядок нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску за 2015-2016 рр., а саме заниження сум страхових внесків від суми чистого доходу у сумі 50 236,15 грн, чим порушив абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вчинене позивачем правопорушення не є триваючим, а тому на час винесення оскаржуваної постанови, сплинули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановлені ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим останнього неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинені в 2015-2016 рр.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VІ) платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст 165-1 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення, зокрема, порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що в період з 05.03.2018 по 27.03.2018 контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за наслідками якої складено акт від 03.04.2018 №1203/20-40-13-15/ НОМЕР_1 (а.с. 50-72).

Актом встановлено порушення позивачем, зокрема,:

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в результаті чого встановлено заниження сум страхових внесків від суми чистого доходу за 2015-2016 роки у сумі 50236,15 грн.

18.04.2018 податковим органом прийняті:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою позивачу донараховано недоїмку з єдиного соціального внеску в загальному розмірі 50 236,15 грн,

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11 922,08 грн. (а.с.74-75).

Також на підставі акту перевірки контролюючим органом складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.05.2018 за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, а 30.05.2018 винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відповідачем спірна постанова прийнята поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП, оскільки порушення порядку нарахування і обчислення єдиного соціального внеску може відбутись в конкретному податковому періоді, та не є триваючим правопорушенням, вважається скоєним у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово-господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період, а саме протягом 2015-2016 років.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер.

Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП). Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення.

Поняття «триваюче правопорушення» зазначено у листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 № 1101/Н/99-99-15-04-01-14., згідно якого триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок (наприклад, у разі виявлення таких проступків: відсутності обліку доходів і витрат, для яких встановлена обов`язкова форма обліку (обліку результатів підприємницької діяльності відповідно до вимог чинного законодавства), бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його з порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших правопорушень, пов`язаних з нарахуванням податків, і встановити які можна лише в ході документальної перевірки на підставі первинних документів). Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене в строк не пізніше, ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання і підписання акта перевірки).

Тобто, триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, зокрема не нарахування та несплата єдиного внеску.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2020 у справі № 345/4368/16-а.

Колегія суддів зазначає, що встановлення контролюючим органом заниження платником податку суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок можливе лише при проведенні документальної перевірки такого суб`єкта господарювання, оскільки під час її проведення ним вивчаються та аналізуються первинні документи, що складаються в процесі господарської діяльності суб`єкта господарювання та зберігаються безпосередньо на підприємствах, установах, організаціях,

Судом апеляційної інстанції встановлено, що актом планової документальної виїзної перевірки від 03.04.2018 встановлено факти заниження суми єдиного внеску від суми чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 рр. в загальній сумі 50 236,15 грн, отже вказане порушення є триваючим. Відтак, строк притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення необхідно враховувати з дня його виявлення.

Вказане свідчить про помилковість застосування судом першої інстанції приписів ст. 38 КУпАП в частині можливості суб`єктом владних повноважень накладення адміністративного стягнення не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем правопорушення виявлене 03.04.2018 (дата складання акту про результати документальної планової виїзної перевірки), а постанова прийнята 30.05.2018, отже останнім дотримано строк у два місяці, передбачений ч.1 ст. 38 КУпАП.

Щодо суті порушення.

Судом встановлено, що позивачем оскаржувались вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 по справі № 820/4819/18 скасовано вимогу про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 18.04.2018.

За наслідками апеляційного перегляду, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 по справі № 820/4819/18 в цій частині задоволення позовних вимог скасовано.

Прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 .

Вказаним судовим рішенням встановлено порушення позивачем п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження єдиного соціального внеску в сумі 50 236,15 грн.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 не переглядалась в касаційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 по справі № 820/4819/18, яка набрала законної сили підтверджено правомірність донарахувань контролюючим органом ОСОБА_1 сум єдиного соціального внеску.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, що виразилось у порушенні порядку нарахування, обчислення єдиного внеску, а саме заниження суми страхових внесків від суми чистого доходу у сумі 50 236,15 грн є доведеним контролюючим органом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 30.05.2018 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Натомість, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 286, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.07.2023 по справі № 635/4512/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова