Справа № 500/3516/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3516/22 пров. № А/857/11271/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя у І інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 2 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» (далі ПрАТ «Тернопільський молокозавод») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області (далі Управління) № 324481 від 20 вересня 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 500/3516/22, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 040113 та акт № 332381 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, навантаження на осі, складені 25 серпня 2022 року, не є належними та допустимими доказами для складання оспорюваної постанови №324481 від 20 вересня 2022 року.

У поданій апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті (далі Укртансбезпека) просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ПрАТ «Тернопільський молокозавод» у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що результати вимірювання не можна вважати правильними та достовірними, зважаючи на відсутність спеціальної методики та неможливість встановлення точного показника навантаження на осі транспортного засобу з сипучим вантажем. Повна маса транспортних засобів позивача не перевищувала допустимих норм, перевезення вантажу здійснювалось без перевищення габаритно-вагових обмежень що фактичної маси транспортних засобів, що дозволяє здійснення перевезення без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Твердження позивача про те, що вантаж, який перевозився, є подільним і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) є безпідставними, оскільки транспортний засіб на вагу заїжджає повільно, зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу. Специфіка вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення.

При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення подільних вантажів, та можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень подільних вантажів автомобільним транспортом, в тому числі і у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Окрім того, працівники Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями щодо затримки транспортного засобу, оскільки безпеку дорожнього руху забезпечують працівники Національної поліції.

Оскаржувана постанова містить всі передбачені законодавством реквізити і підстав для її скасування немає.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 25 серпня 2022 року інспекторами Укртрансбезпеки шляхом проведення рейдової перевірки на а/д Р-03, км 4+100 (вул. Броварська, с. Проліски, Київська область), перевірено автопоїзд у складі автомобіля марки DAF XF 95.430 (цистерна харчова-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 та автопричепу марки KRAMER P2A24L (спеціалізований причіп - цистерна харчова-Е), реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовувався ПрАТ «Тернопільський молокозавод» при перевезенні вантажу на підставі товарно-транспортної накладної №1231 від 25 серпня 2022 року. Під час здійснення габаритно-вагового контролю було зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем, а саме: навантаження на одиночну вісь транспортного засібу марки DAF XF 95.430 (цистерна харчова-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 склало 14,56 т при нормативно допустимих 11,5 т.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Укртрансбезпеки складено довідку №040113 про результати здійснення габаритно- вагового контролю від 25 серпня 2022 року (далі Довідка) та акт №0058854 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 25 серпня 2022 року (далі Акт).

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №323373 від 25 серпня 2022 року (далі Акт перевірки), у якому зазначено про перевезення автомобілем марки DAF XF 95.430 (цистерна харчова-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом марки KRAMER P2A24L (спеціалізований причіп - цистерна харчова-Е), реєстраційний номер НОМЕР_2 вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь становило 14,56 т, що на 26.6% перевищує нормативно визначені 11,5 т, відповідальність за що передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Про розгляд Акту перевірки ПрАТ «Тернопільський молокозавод» проінформовано листом-повідомленням №28075/39/24-22 від 05 вересня 2022 року/

За результатами розгляду Акту перевірки начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №324481 від 20 вересня 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ПрАТ «Тернопільський молокозавод» у сумі 34000 грн відповідно до абзацу 16 частини 1 статі 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

ПрАТ «Тернопільський молокозавод» не погодилося із накладенням на нього адміністративно-господарського штрафу вказаною постановою та звернулося до суду з адміністративним позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про відсутність у відповідача достатніх підстав для прийняття оспорюваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу до ПрАТ «Тернопільський молокозавод».

При цьому товариством не оспорюється право Укртрансбезпеки на проведення 25 серпня 2022 року рейдової перевірки на а/д Р-03, км 4+100 (вул. Броварська, с. Проліски, Київська область), а також використання ПрАТ «Тернопільський молокозавод» автопоїзду у складі автомобіля марки DAF XF 95.430 (цистерна харчова-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 та автопричепу марки KRAMER P2A24L (спеціалізований причіп - цистерна харчова-Е) при перевезенні вантажу на підставі товарно-транспортної накладної №1231 від 25 серпня 2022 року.

Водночас позивач не погоджується із результатами габаритно-вагового контролю, що зафіксовані у Акті, Довідці та Акті перевірки, а відтак і використанні їх як підстави для прийняття оспорюваної постанови відповідача.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 у редакції на час виникнення спірних правовідносин вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Згідно із пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За правилами пункту 18 вказаного Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Приписами пункту 201 Порядку №879 встановлено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю у зонах габаритно-вагового контролю, на яких розміщені стаціонарні та пересувні пункти, здійснюється:

1) вимірювання габаритів транспортного засобу (довжина, ширина і висота);

2) вимірювання відстаней між осями;

3) визначення одиночної вісі, здвоєних, строєних осей;

4) визначення типу підвіски (пневматична або еквівалентна їй);

5) визначення статності коліс на кожній осі транспортного засобу;

6) вимірювання навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі;

7) вимірювання загальної маси.

У відповідності до пункту 20-3 Порядку №879 під час вимірювання габаритних параметрів, загальної маси, навантаження на одиночну вісь, здвоєні осі, строєні осі враховуються вимоги опису до свідоцтва про затвердження типу засобу вимірювання, інструкції з експлуатації відповідного вагового обладнання та обов`язкові метрологічні вимоги, визначені законодавством параметрами, правилами, нормами та нормативами.

Згідно із пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Приписами абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При наданні оцінки доводам ПрАТ «Тернопільський молокозавод» про неврахування під час габаритно-вагового контролю особливостей вантажу (молока), який постійно переміщувався під час руху, що вплинуло на правильність визначення навантаження на одну вісь транспортного засобу, апеляційний суд виходить із того, що діючим на час виникнення спірних законодавством не передбачено будь-яких особливостей здійснення габаритно-вагового контролю при перевезенні рідких вантажів і відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарського штрафу передбачена у випадку перевищення вагових параметрів як при перевезенні подільнихё так і неподільних вантажів.

Окрім того, згідно із пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила № 363), для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Водночас апеляційний суд відхиляє посилання позивача відомості, що містяться у товарно-транспортній накладній №1231 від 25 серпня 2022 року та подорожньому листі вантажного автомобіля №0371749 від 24 серпня 2022 року, відповідно до яких загальна маса вантажу становила 38,650 т при допустимій фактичній масі 40 т, тобто без порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки навантаження на вісь транспортного засобу визначається за наслідком габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті і відомості з наведених товарно-супровідних документів не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники.

Доводи позивача на ненадання для ознайомлення водію свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що такої вимоги під час габаритно-вагового контролю водій транспортного засобу не заявив, натомість його підпис та будь-які зауваження у акті перевірки відсутні.

Водночас апеляційний суд наголошує на тому, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На думку апеляційного суду, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правові наслідки допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Відтак, посилання суду першої інстанції на певні дефекти у оформленні оспорюваної постанови відповідача не є достатньо переконливими для висновку про визнання такої протиправною та скасування та не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ПрАТ «Тернопільський молокозавод» відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Скасувати рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 500/3516/22 та у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 28 вересня 2023 року.