Справа № 120/2420/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2023 р. Справа № 120/2420/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької митниці

про: визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці. У позовній заяві позивач просить: визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості від 03.02.2023 №UA401020/2023/000001/1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за межами митної території України придбано легковий автомобіль, що був у використанні, марки DACIALODGY (номер кузова НОМЕР_1 ) вартістю 12000 злотих. З метою митного оформлення в режимі імпорт вказаного транспортного засобу, було подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД), яку прийнято в роботу відділом митного оформлення . За результатом розгляду поданої електронної митної декларації відповідачем було прийнято рішення від 03.02.2023 №UA401020/2023/000001 про коригування митної вартості, згідно якого, митну вартість товару визначено за другорядним методом визначення митної вартості, а саме: метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) в розмірі 22604,00 злотих.

Позивач не погодився з вказаною митним органом вартістю транспортного засобу а тому звернувся до суду із даним позовом.

У встановлені строки на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що за ЕМД №23UA50U9 від 03.02.2023 до митного оформлення було заявлено товар "Автомобіль легковий, що був у використанні марки DACIA, модель -LODGY, календарний рік - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, дата першої реєстрації - 30.03.2015, номер кузова VIN - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1461 см3, потужність двигуна - 79кВт, колір - синій, тип кузова - універсал, загальна кількість місць - 7. Разом з тим встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності, а саме у гр. 44 МД декларантом зазначено документ за кодом 3007 б/н від 02.02.2023, при тому що до митного оформлення подано електронний примірник даного документу , датою видачі якого є 03.02.2023.

Враховуючи викладене та положення ст. 53 МКУ, 03.02.2023 декларанту було направлено електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53 МКУ. Декларантом, в свою чергу, було надіслано повідомлення, що інші документи надаватися не будуть.

Враховуючи вищевикладене, за даних обставин застосування до імпортованого Позивачем транспортного засобу основного методу визначення їх митної вартості неможливе.

Оскільки, декларантом не надано додаткових документів, які б спростовували вищезазначені розбіжності, винесено рішення про коригування митної вартості від 03.02.2023 №UA401020/2023/000001/1.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та аргументи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

30.01.2023року позивач у Польщі автомобіль легковий, б/в, марки, календарний рік виготовлення - 2015 р., модельний рік виготовлення - 2015, дата першої реєстрації -30.03.2015 номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1461 см3., потужність двигуна - 79 кВт, номер двигуна - дані відсутні, колісна формула 4*2, кількість місць для сидіння, згідно свідоцтва про реєстрацію - 7, для використання на дорогах загального призначення, тип кузова - універсал, колір синій. Категорія транспортного засобу - М1. Не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі. Торговельна марка : DACIA, фірма виробник - DACIA , країна виробництва :RO.

Митним оформленням транспортних засобів займався митний брокер ОСОБА_2 на підставі договору «Про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів».

Під час митного оформлення автомобіля, його вартість була вказана в сумі: 12000,00 злотих (по курсу 8.54 - 102476.4010 грн.). Заявлена вартість підтверджується наданими до декларації документами: договором продажу автомобіля від 30.01.2023, декларацією на експорт 23PL402010E0140893 від 31.001.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , рішення №KM-R.5410.1347.2023.MSi 31.01.2023, довідкою транспортних витрат б/н від 03.02.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03.02.2023, замовлення на переказ коштів від 30.01.2023, фото авто.

За результатом розгляду поданих документів відповідачем прийнято Рішення Вінницької митниці Державної митної служби України №UA401020/2023/000001/1 від 03.02.2023 про коригування митної вартості товарів, за яким митна вартість автомобіля визначена в сумі 2604,0 злотих, що в гривневому еквіваленті становить - 193038,16 грн., що на 82527,28 грн. більше заявленої митної вартості автомобіля.

Таке рішення обґрунтовано тим, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2-3 ст. 58 МК України застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (с... 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, компетенцію, пробіг, технічний стан та ін..). Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 06.12.2022 №UA 101090/2022/017054 (22UA54U0), за якою оформлено товар «Легковий автомобіль , що був у використанні: марка DACIA; модель - LODGY; номер кузова VIN- НОМЕР_3 ; тип двигуна - дизель , потужність двигуна - 79 кВт; об`єм двигуна - 1461 см. куб.; загальна кількість місць - 7; тип кузова - універсал; календарний рік виготовлення - 2015; модельний рік виготовлення - 2015» та складає 22604,00 польських злотих.

Позивач не погодився з вказаною митним органом вартістю транспортного засобу, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару легкового автомобіля за основним методом за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 у справі №200/6521/20-а зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

В даному випадку, підставою для коригування митної вартості товару було неподання декларантом документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно з договором продажу автомобіля від 30.01.2023 вартість імпортованого автомобіля позивача складає 12000,00 польських злотих, при цьому відповідно до ст. 53 Митного кодексу України договір є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Вказаний документ було надано для митного оформлення. Крім того, позивачем надано докази розрахунку за автомобіль, а саме замовлення на переказ коштів від 30.01.2023 у сумі 12000 польських злотих.

В оскаржуваному рішенні відповідачем було зазначено, що надані декларантом документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема не зазначено витрат на страхування товару (у разі його здійснення).

При цьому відповідач не зазначив, що є підстави вважати, що договір, який подавався до митного оформлення, не містить достовірної інформації щодо дійсної вартості» даного автомобіля.

Однак, відповідач не зазначив, які саме документи або докази змусили відповідача дійти до висновку що надані документи не містить достовірної інформації щодо заявленої вартості ТЗ.

Тобто, на переконання суду, позиція відповідача щодо визначення митної вартості базується виключно на інформації, щодо розмитнення аналогічних транспортних засобів в відповідний проміжок час, при цьому залишено поза увагою технічний та зовнішній стан транспортного засобу.

Перевіряючи вказані доводи, суд встановив, що подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом.

Відтак посилання відповідача на відсутність достатніх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару, суд вважає безпідставними.

Щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього МК України, суд зазначає наступне.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № б/н від 30.01.2023, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 31.01.2023 № НОМЕР_4 , повідомлення про транспортні витрати б/н від 03.02.2023, платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 30.01.2023, копію експортної декларації країни відправлення №23PL402010E0140893 від 31.01.2023.

Тобто, згідно поданих документів визначено, що митна вартість транспортного засобу вказана в сумі 12000 польських злотих.

Отже, первинні документи подані декларантом до митного органу містять повну інформацію щодо вартості автомобіля.

Відповідачем під час митного оформлення транспортного засобу жодним чином не було обґрунтовано неможливість застосування позивачем основного методу визначення митної вартості, при цьому позивач подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору купівлі автомобіля, що був у використанні, і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

Також, у своїх рішеннях відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Отже, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності належного обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування Відповідачем іншого, зокрема, другорядного методу визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція зазначена в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17 та від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18.

Також, відповідач, всупереч вимог, що передбачені п.2 ч.2 статті 55 Митного кодексу України, встановивши невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками, не вказав наявну у митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів], яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Слід зазначити, що відповідачем жодним чином не було зазначено які саме складові митної вартості не підтверджені декларантом. Таким чином, обґрунтування вказаного рішення не містить конкретно визначеної підстави для коригування митної вартості.

Відсутність вказаної інформації не дає змоги дотриматися принципу пропорційності та забезпечити право декларанта навести митному органу відповідні пояснення, сформувати та надати відповідні документи, оскільки відсутні фактичні дані такої інформації: її вид, джерела, походження, дата, розпорядник, зміст тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості автомобіля, оскільки наведені дані відповідають вимогам закону та підтверджені поданими позивачем документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд робить висновок, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати 5000 грн. на правову допомогу, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості від 03.02.2023 №UA401020/2023/000001/1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_5 )

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21034, )

Суддя Комар Павло Анатолійович