Справа № 600/2858/23-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2858/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

27 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року (ухвалена в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 серпня 2023, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2008 р. по 24.02.2011 р. визначеної у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 5% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії 2, та з 24.02.2011 р., виходячи із розміру 70 % від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії 1 (60 % + 10% = 70%), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з урахуванням виплачених сум, та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити 10 % збільшення розміру пенсії ОСОБА_1 , відповідно до пункту в ч. 1 ст.13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2008 р. по 24.02.2011 р. визначеної у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 5% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії 2, та з 24.02.2011 р., виходячи із розміру 70 % від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії 1 (60 % + 10% = 70%), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з урахуванням виплачених сум, та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.

09.05.2023 року Чернівецьким окружним адміністративним судом адміністративний позов залишено без руху., оскільки позивачем подано адміністративний позов поза межами строків визначених ст.ст. 160 , 161 КАС України.

На виконання вказаної ухвали до суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 п.3 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, встановлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, як слідує з матеріалів справи, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 позовну заяву позивача залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання клопотання та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

На виконання вимог ухвали суду позивач подав до суду заяву, в якій просив суд поновити строк звернення до суду з позовною заявою.

Проте, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року повернуто позовну заяву позивачу.

Разом з тим, виходячи з системного аналізу положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись правом подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Тобто, на переконання колегії суддів в даному випадку суд першої інстанції дійшовши висновку, що позов було подано після закінчення встановлених законом строків, повинен був визнати неповажними причини пропуску вищеописаного строку звернення до суду та вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку та вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що позивачем взагалі не виконано вимоги ухвали від 10 травня 2023 року та повернув адміністративний позов не надавши позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших обґрунтувань поважності причин такого пропуску, чим порушив вимоги ст.123 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 640/5645/19.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в мотивувальній частині спірної ухвали, як на підставу для повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилається на п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, у відповідності до якої позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Проте, колегія суддів ще раз наголошує, що згідно матеріалів справи, позивач на виконання вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року про залишення позовної заяви без руху надав заяву про усунення виявлених недоліків, а тому в даному випадку судом першої інстанції не правомірно застосовано приписи положень п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в разі дотримання судом першої інстанції процедури розгляду заяви про поновлення строків звернення до суду з позовною заявою, до спірних правовідносин необхідно було б застосовувати положення п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.