Справа № 360/410/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року справа №360/410/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 360/410/23 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

20.04.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просив: визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в перерахуванні пенсії; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок, та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, враховуючи заборгованість, без урахування виплачених сум з 13.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 30.04.1999 по 12.05.2020 проходив службу в органах внутрішніх справ, Національної поліції України та звільнився за власним бажанням. В період проходження служби позивач займав посади, які надають право обчислення вислуги років на пільгових умовах.

З 13.05.2020, виконуючи рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року по справі 360/3001/21, яке залишено без змін рішенням першого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначило позивачу пенсію за вислугу років.

Відповідно до наказу про звільнення, вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 22 роки 6 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 09 років 07 місяців 05 днів. З травня 2022 року позивачу почали виплачувати пенсію.

З 09 травня 2022 ОСОБА_1 було призвано до лав ВСУ за мобілізацією, та до теперішнього часу позивач проходить військову службу.

В лютому 2023 року позивачу стало відомо, що відповідачем було призначено пенсію відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-Х11, у розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 календарних роки та 6 місяців. Тобто при призначенні пенсії відповідач не врахував пільгову вислугу (09 років 07 місяців 05 днів).

31.03.2023 позивач звернувся на веб портал Головного управління пенсійного фонду в Луганській області з проханням здійснити перерахунок пенсії, виходячи з вислуги років 32 роки 02 місяці. 06.04.2023 позивачу надійшла відмова в здійсненні перерахунку пенсії.

Вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області протиправною, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 360/410/23 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23, про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, з 13.05.2020, та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вислуга років позивача становить 32 роки 02 місяці, що дає право на перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями картки платника податків, паспорту громадянина України; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 06.11.2015 НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі № 360/3001/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 25.05.2021 за № 73 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 13.05.2020.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 01.05.2023 позивачу призначено пенсію за вислугу років з 13.05.2020 у розмірі 62% грошового забезпечення. Вислуга років складає 26 років 6 місяців.

31.03.2023 позивач звернувся до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду із заявою ВЕБ-12001-Ф-С-23-063847 про перерахунок розміру призначеної пенсії, враховуючи вислугу років, разом із пільговою в повному розмірі.

Вказана заява зареєстрована 03.04.2023 за № 2505/Л-1200-23.

У відповідь на заяву листом від 06.04.2023 № 2207-2505/Л-02/8-1200/23 відповідач повідомив позивача, що при винесені рішення у справі № 360/3001/21 судом досліджувалося лише право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, та підтверджено наявність вислуги років на дату звільнення 12.05.2020 24 роки та 6 місяців і більше. Отже, з урахуванням висновків суду, пенсію позивачу призначено відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 календарних роки та 6 місяців.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом N 2262-XII.

Пунктом а частини першої статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Частиною другою статті 17 Закону N 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону N 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону N 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону N 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Законом N 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992 №393).

Відповідно до абзацу 2 пункту г частини 3 цього Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.

Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. дійшов наступного висновку: ……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку….

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № №480/4241/18.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі № 360/3001/21 ГУПФУ в Луганській області призначило ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 13.05.2020, виходячи з вислуги 24 календарних роки 06 місяців у розмірі 62% грошового забезпечення.

Вислуга років позивача, з врахуванням часу служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, на дату призначення пенсії становить 32 календарні роки 02 місяці (22 роки 06 місяців 26 днів + 09 років 07 місяців 05 днів), оскільки особам рядового й начальницького складу цієї служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за сорок днів.

Таке зарахування не є самостійним видом вислуги й не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги.

Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Наявність у позивача вислуги років на дату звільнення 12.05.2020 32 років 02 місяців (22 роки 06 місяців 26 днів + 09 років 07 місяців 05 днів), тобто 24 роки та 6 місяців і більше, яка надає позивачу право на призначення пенсії відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, встановлена судовим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 та від 17 серпня 2021 року у справі № 360/3001/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач зазначив, що протягом 2022 року до Постанови № 393 внесено декілька змін а частині обчислення календарної вислуги років при призначенні пенсії. Такі зміни відбулися на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999, які набули законної сили на день звернення позивача із заявою до органу пенсійного фонду . Тому при розгляді заяви ОСОБА_1 відповідач повинен враховувати зміни у законодавстві на час звернення позивача із відповідною заявою. Так, постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999 внесені зміни до Постанови № 393, якими уряд чітко розмежував порядок розрахунку календарної вислуги років та порядок визначення розміру пенсії. Також Постанова № 393 доповнена п. 2-1, яким визначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Таким чином, саме періоди проходження служби в органах, перечислених у п.п. 1- 2 даної постанови, зараховуються до календарної вислуги років при призначені пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органу внутрішніх справ. Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Суд зауважує, що предметом спору у цій справі є саме неправильне, на думку позивача, визначення розміру його пенсії, виходячи з календарної, а не пільгової вислуги.

При цьому постановою № 393 прямо визначено, про що зазначено і відповідачем у відзиві, що загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії.

Таким чином, розмір пенсії позивача при її призначенні мав бути розрахований, виходячи з тривалості вислуги, встановленої судовим рішенням у справі № 360/3001/21 32 роки 02 місяці.

Щодо доводів відповідача про відсутність обов`язку прийняти рішення за наслідками розгляду заяви, поданої не у встановленій формі, суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Суд звертає увагу відповідача на те, що позивач хоча і звернувся до управління із заявою невстановленого зразка (довільної форми) для перерахунку пенсії, проте зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а тому не розгляд заяви з цього приводу було б формалізмом.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.05.2018 по справі № 537/3480/17.

При цьому відповідачем фактично розглянуто заяву позивача та відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивачу, з посиланнями на відсутність правових підстав для перерахунку, а не у зв`язку з невідповідністю заяви встановленій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовну заяву слід задовольнити частково та самостійно обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача, що буде повністю відповідати завданням адміністративного судочинства, шляхом: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23, про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, з 13.05.2020, та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 360/410/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 360/410/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв