Справа № 420/8632/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8632/23

Категорія: 111010000 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 23.06.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою державного підприємства "Одеська залізниця" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року у справі за позовом державного підприємства "Одеська залізниця" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2023 року державне підприємство (далі ДП) "Одеська залізниця" звернулося до суду із позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень (далі ППР) від 03 січня 2023 року:

- №55/15-32-04-09/01071315, про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166819 за 2022 рік;

- №68/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166824 за 2022 рік;

- №71/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166862 за 2022 рік.

- №75/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21177868 за 2022 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував про протиправність оскаржуваних ППР, пояснюючи це тим, що згідно п.52-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "перехідні положення" ПК України передбачено звільнення від штрафних санкцій за порушення, зокрема, граничних строків подання декларацій з плати за землю.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVІD-19), не застосовуються. Норми абз.абз.2-18 пп.4 п.4 розділу І даного Закону (щодо змін до пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) застосовуються починаючи з 27 травня 2022 року. Таким чином, норма на яку посилається позивач, а саме п.52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення термінів нарахування, декларуванням та сплати податків і зборів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються з 27 травня 2022 року на період дії воєнного стану.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року відмовлено ДП "Одеська залізниця" у задоволенні позову до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В апеляційній скарзі ДП "Одеська залізниця" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт вказує, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12 травня 2022 року №2260-ІХ (далі Закон №2260-ІХ) не скасовано п.52-1 підрозд.10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України, яким запроваджено звільнення від санкцій за порушення граничних строків подання декларацій з плати за землю під час дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), і ця норма чинна та не зазнала змін;

- судом першої інстанції залишено поза увагою те, що граничний термін виконання податкових обов`язків у спірних правовідносинах припадає на 21 лютого 2022 року, тому зміни, що внесені до п.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та які набрали чинності 27 травня 2022 року, не застосовуються до спірних правовідносин;

- апелянт послався на практику Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 01 липня 2020 року по справі №260/81/19 про те, що за практикою ЄСПЛ, яка сформувалася з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків;

- апелянт просить звернути увагу на те, що до моменту настання граничного терміну подання декларації з плати за землю за 2022 рік (21 лютого 2022 року) та за наявності у ПК України норми (п.52-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "перехідні положення"), яка передбачає не застосування штрафних санкцій за порушення граничного терміну подання декларації у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, позивач не мав підстав передбачати виникнення у майбутньому можливості настання негативних наслідків та вчинення контролюючим органом дій щодо застосування до нього штрафних санкцій на підставі норми, яка була прийнята Верховною Ррадою 12 травня 2022 року та набрала чинності 27 травня 2022 року (п.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України). Більш того, навіть за умови вчинення позивачем дій з подання декларації з плати за землю у період з 22 лютого 2022 року по 27 травня 2022 року, дата порушення граничних термінів подання декларацій, 22 лютого 2022 року, є не змінною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДП "Одеська залізниця", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

ГУ ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ДП "Одеська залізниця" за 2022 рік, за результатами якої складено акт від 14 листопада 2022 року №12226/15-32-04-09/01071315.

Перевіркою встановлено несвоєчасне подання позивачем податкових декларацій з плати за землю за 2022 рік, граничний термін подання 21 лютого 2022 року, дата фактичного подання 14 липня 2022 року.

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасне подання податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2022 рік.

16 грудня 2022 року позивачем до ГУ ДПС в Одеській області подано заперечення №ДП-08/30 до акту від 14 листопада 2022 року №12226/15-32-04-09/01071315.

На заперечення позивача ГУ ДПС в Одеській області листом від 29 грудня 2022 року повідомило, що висновки акта про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 14 листопада 2022 року №12226/15-32-04-09/01071315 залишаються без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки від 14 листопада 2022 року №12226/15-32-04-09/01071315 контролюючим органом винесено ППР від 03 січня 2023 року:

- №55/15-32-04-09/01071315, про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166819 за 2022 рік;

- №68/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166824 за 2022 рік;

- №71/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166862 за 2022 рік.

- №75/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21177868 за 2022 рік.

23 січня 2023 року позивачем до ДПС України подано скаргу на вищенаведені ППР.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 24 березня 2023 року №8289/6/99-00-06-03-03-06, відповідно до якого оскаржувані ППР ГУ ДПС в Одеській області залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ДП "Одеська залізниця" порушило терміни подання податкової звітності, за що починаючи з 27 травня 2022 року підлягало притягненню до фінансової відповідальності відповідно до положень п.120-1 ст. 120 ПК України.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно п.п.49.1, 49.2, 49.3, 49.5 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п.285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно п.п.286.2, 286.3 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Відповідно п.120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п.49.2 ст. 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з акту перевірки від 14 листопада 2022 року №12226/15-32-04-09/01071315 позивачем порушено строк подання позивачем податкових декларацій з плати за землю за 2022 рік, граничний термін подання 21 лютого 2022 року, дата фактичного подання 14 липня 2022 року (а.с.12-15).

На підставі виявлених порушень податковим органом 03 січня 2023 року прийнято оскаржувані ППР №55/15-32-04-09/01071315, №68/15-32-04-09/01071315, №71/15-32-04-09/01071315, №75/15-32-04-09/01071315.

Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року №533-IX внесено зміни у ПК України, зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено п.52-1 такого змісту "за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Цей закон набрав чинності 18 березня 2020 року.

В подальшому Законом України від 13 травня 2020 року №591-IX "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 29 травня 2020 року, були внесені зміни в п.52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме: слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінити цифрами та словами "по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Колегія суддів наголошує, що на час фактичного подання (14 липня 2022 року) позивачем податкових декларацій з плати за землю за 2022 рік, винесення оскаржуваного повідомлення-рішення 03 січня 2023 року, а також на час винесення 23 червня 2023 року рішення судом першої інстанції, карантин встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), тривав.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 були внесені зміни до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" за якими продовжено строк дії карантину до 30 квітня 2023 року. Постановою від 25 квітня 2023 року №383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30 червня 2023 року.

В подальшому п.52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягав постійних змін, та на час вчинення даних правовідносин та до теперішнього часу має наступний зміст "За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються".

Тобто, визначені п.52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафні санкції за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину не застосовуються.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12 травня 2022 року №2260-ІХ, який набрав чинності 27 травня 2022 року, внесено зміни до пп.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно абз.17 п.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції, чинній на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп.112.8.9 п.112.8 ст. 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому, вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Разом з тим, відповідно до абз.абз.1, 3 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст. 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст. 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

З огляду на викладене, норми пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України суперечать чинним нормам п.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, тобто згідно положення пп.69.1, у податкового органу є право застосовувати санкції за порушення податкового законодавства у вказаний період незважаючи на визначені п.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України обмеження штрафних санкцій за порушення податкового законодавства у той же період, що є недопустимим.

Колегія суддів вважає, що застосування до позивача за таких обставин штрафних санкцій є порушенням принципу стабільності, що передбачений пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України.

Окрім того, оскаржувані податкові декларації з плати за землю за 2022 рік були фактично подані позивачем 14 липня 2022 року, отже подання ДП "Одеська залізниця" податкової звітності відбулося до 20 липня 2022 року, тобто у строки визначені абз.абз.1, 3 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Разом з тим, як вбачається з абз.абз.1-4 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України в редакції дійсній на час подання позивачем податкових декларацій, застосування відповідальності та строків виконання податкових зобов`язань ставиться у залежність від можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема, щодо подання податкових декларацій.

Так, абз.8 пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством, станом на час подання позивачем податкових декларацій, які були предметом перевірки, не було врегульовано питання щодо можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, та переліків документів на підтвердження, затверджений наказом Міністерства фінансів від 29 липня 2022 року №225, набрав чинності 06 вересня 2022 року, тобто вже після подання податкових декларацій, що були предметом перевірки.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, вищевказане правове регулювання позбавило позивача права, у разі необхідності, довести неможливість виконання платником податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, станом на дату подання позивачем податкових декларацій.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що в умовах дії карантинних обмежень та введення воєнного стану, з огляду на діюче станом на час подання податкових накладних законодавство, позивач опинився в ситуації правової невизначеності.

Відповідно п.109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведеного випливає, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасного подання податкових декларацій, передбачених п.120.1 ст. 120 ПК України, лише за наявності його вини.

Колегія суддів наголошує, що незважаючи на умови дії карантинних обмежень та введення воєнного стану ДП "Одеська залізниця" було виконано податковий обов`язок щодо подання податкових накладних.

Таким чином, в межах спірних правовідносин неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасного подання позивачем вказаних податкових декларацій відбулася не з вини останнього, ним вживались відповідні заходи щодо вчасного їх подання, що виключає протиправність діянь платника податку та, як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними ППР.

Також, колегія суддів враховує принципи податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп.4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України).

Відповідно п.56.21 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Колегія суддів зазначає, що юридична конструкція норми п.56.21 ст. 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

З огляду на встановлені обставини справи та їх нормативне регулювання в сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про те, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасність подання податкових декларацій в умовах правової невизначеності покладає на позивача додатковий надмірний тягар, який, в умовах діючого на території України воєнного стану є недопустимим.

Вказані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 23 червня 2023 року, що призвело до прийняття рішення з висновком якого не погоджується колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Одеська залізниця" і, відповідно, необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправними та скасування ППР від 03 січня 2023 року №55/15-32-04-09/01071315, №68/15-32-04-09/01071315, №71/15-32-04-09/01071315, №75/15-32-04-09/01071315.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Одеська залізниця" було сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 8 588,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3472 від 17 квітня 2023 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 12 883,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6329 від 20 липня 2023 року.

З урахуванням задоволення позовних вимог ТОВ "Одеська залізниця", колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов державного підприємства "Одеська залізниця" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 січня 2023 року:

- №55/15-32-04-09/01071315, про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166819 за 2022 рік;

- №68/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166824 за 2022 рік;

- №71/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21166862 за 2022 рік.

- №75/15-32-04-09/01071315 про застосування до позивача штрафних фінансових санкцій (штрафу) у сумі 1 020 грн. за порушення граничного строку подання податкової декларації з плати за землю №21177868 за 2022 рік.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, б.15, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, вул. Пантелеймонівська, буд.19, м. Одеса ) судовий збір у загальному розмірі 21 472 (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят дві грн.), з яких за звернення до суду з адміністративним позовом у сумі 8 588,80 грн. (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім грн., 80 коп.) та апеляційною скаргою у сумі 12 883,20 грн. (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят три грн., 20 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.