Справа № 440/12127/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/12127/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2023 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі також - відповідач), відповідно до якого просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №87 від 18.07.2023 року щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за його заявою №1893 від 14.07.2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести йому перерахунок пенсії відповідно до його заяви №1893 від 14.07.2023 року:

зарахувавши до його страхового стажу період роботи в ООО «Интернефтегазсервис» з 17 лютого 2001 року по 31 жовтня 2002 року та заробітну плату за цей період з урахуванням архівної довідки про заробітну плату від 09.02.2021 року №158, виданої РФ архівним відділом «Администрации города Нягани»;

врахувавши до його страхового стажу період роботи та заробітну плату в ООО КНГ-СЕРВИС" з 01 листопада 2002 року по 31 грудня 2003 року, а також заробітну плату за період в ООО "КНГ-СЕРВИС" з 01.01.2004 по 14.02.2010 з урахуванням довідки виданої РФ ООО "КНГ-СЕРВИС" № 152 від 25.05.2021 року за цей період, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум з дня її призначення з 22.03.2021.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся зі заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідачем рішенням про відмову від 18.07.2023 № 87 відмовлено у її призначенні. В обґрунтування такої відмови зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.02.2001 по 31.10.2002 на підприємстві ООО «Интернефтегазсервис» (мовою оригіналу) та період роботи з 01.11.2002 по 31.12.2003 на підприємстві ООО «КНГ-СЕРВИС» . На запит Головного управління Пенсійного фонду щодо підтвердження довідки, Пенсійним фондом російської федерації направлено лист від 10.09.2021 №277041/21- 16 (вх. №1848/10 від 06.10.2021) щодо неможливості проведення перевірки. Позивач наголошує, що відповідний стаж зобов`язано зарахувати рішенням суду від 28.04.2022 у справі №440/11185/21, відтак посилання відповідача на невідповідність будь-яких документів є безпідставною.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 37-38/ зазначив, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.02.2001 по 31.10.2002 на підприємстві ООО «Интернефтегазсервис» (мовою оригіналу) та період роботи з 01.11.2002 по 31.12.2003 на підприємстві ООО «КНГ-СЕРВИС» . На запит Головного управління Пенсійного фонду щодо підтвердження довідки, Пенсійним фондом Російської Федерації направлено лист від 10.09.2021 №277041/21- 16 (вх. №1848/10 від 06.10.2021) щодо неможливості проведення перевірки. У свою чергу, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан на період якого з державою агресором розірвано дипломатичні відносини. Слід зазначити, що на сьогоднішній день, листування з Російською Федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта», що, в свою чергу, унеможливлює отримання документального підтвердження припинення виплати пенсії на невизначений час. Враховуючи зазначене та у зв`язку з тим, що Головне управління, в межах своїх повноважень, не має фізичної можливості встановити законність видачі довідок, ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії. За результатами опрацювання заяви про перерахунок винесено рішення про відмову від 18.07.2023 № 87.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі № 440/11185/21 встановлено, що 10 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управляння Пенсійного фонду України у Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 87 від 16.06.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому порядку.

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 87 від 19.08.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

ОСОБА_1 не погодився із відмовою органів Пенсійного фонду України у призначенні пенсії за віком та оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі № 440/11185/21 /https://reyestr.court.gov.ua/Review/104110026/ вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 87 від 16.06.2021 року. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 87 від 19.08.2021 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в ООО "КНГ-СЕРВИС" з 01.01.2004 по 14.02.2010 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.03.2021 року. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Також, Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 14.07.2023 №1893 про перерахунок «зміна надбавки». До заяви про перерахунок надано наступні документи: паспорт, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23.10.1985, повідомлення про курс валюти станом на 22.03.2021, архівну довідку від 09.02.2021 №158 видану «Архивным отделом администратиции города Нягани» (мовою оригіналу), довідку про заробітну плату від 25.05.2021 №152 видану ООО «КНГ-СЕРВИС» (мовою оригіналу) /а.с. 43/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №87 від 18.07.2023 відмовлено у перерахунку пенсії /зв.а.с.44/ з підстав не виконання вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003(надалі по тексту також Закон №1058).

За змістом пункту 1 частини 1статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями частини 1статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абзаців 4 і 5 частини 1статті 40 Закону №1058для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1, для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Як встановлено судом та зазначалось вище, 05.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.07.2023 №1893 про перерахунок «зміна надбавки». До заяви про перерахунок надано наступні документи: паспорт, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23.10.1985, повідомлення про курс валюти станом на 22.03.2021, архівну довідку від 09.02.2021 №158 видану «Архивным отделом администратиции города Нягани» (мовою оригіналу), довідку про заробітну плату від 25.05.2021 №152 видану ООО «КНГ-СЕРВИС» (мовою оригіналу) /а.с. 43/.

Проте відповідач оспорюваним рішенням відмовив позивачу в проведенні такого перерахунку, з підстав не виконання вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами та не підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами російської федерації.

Надаючи оцінку такому рішенню, суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІVстрахові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 (провадження №К/9901/22935/18) та від 20.03.2019 у справі №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

Згідно частини 5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, довідка про заробіток для призначення пенсії від 25.05.2021 №152 ООО "КНГ-Сервіс" (мова оригіналу) підтверджує, що позивач з листопада 2002 року по лютий 2010 року отримував заробітну плату у ООО "КНГ-Сервіс" /а.с. 44/.

Крім того, у відповідності до належної позивачу трудової книжки серії НОМЕР_1 , підтверджується, що ОСОБА_1 працював у ООО "КНГ-СЕРВИС" на території російської федерації /а.с. 63/.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем не заперечується факт зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в ООО "КНГ-СЕРВИС" з 01.01.2004 по 14.02.2010 на виконання рішення суду у справі № 440/11185/21.

В свою чергу, архівна довідка про заробітну плату від 09.02.2021 року №158, виданої РФ архівним відділом «Администрации города Нягани» підтверджує, що позивач з лютого 2001 року по жовтень 2002 року отримував заробітну плату у ООО «Интернефтегазсервис» (мовою оригіналу) /а.с. 74-75/.

У відповідності до належної позивачу трудової книжки серії НОМЕР_1 , підтверджується, що ОСОБА_1 працював у ООО «Интернефтегазсервис» на території російської федерації з 17.02.2001 по 31.102002 /а.с. 62/.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №87 від 18.07.2023 про відмову у перерахунку пенсії за віком із врахуванням довідки про заробітну плату, виданої ООО "КНГ-СЕРВИС" та архівної довідки про заробітну плату від 09.02.2021 року №158, виданої РФ архівним відділом «Администрации города Нягани», з підстав не виконання вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами та не підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами російської федерації, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд зазначає наступне, надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести йому перерахунок пенсії відповідно до його заяви №1893 від 14.07.2023 року: зарахувавши до його страхового стажу період роботи в ООО «Интернефтегазсервис» з 17 лютого 2001 року по 31 жовтня 2002 року та заробітну плату за цей період з урахуванням архівної довідки про заробітну плату від 09.02.2021 року №158, виданої РФ архівним відділом «Администрации города Нягани»; врахувавши до його страхового стажу період роботи та заробітну плату в ООО КНГ-СЕРВИС" з 01 листопада 2002 року по 31 грудня 2003 року, а також заробітну плату за період в ООО "КНГ-СЕРВИС" з 01.01.2004 по 14.02.2010 з урахуванням довідки виданої РФ ООО "КНГ-СЕРВИС" № 152 від 25.05.2021 року за цей період, здійснивши виплату з урахуванням виплачених сум з дня її призначення з 22.03.2021.

У силу частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачу, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов`язком суду, який має приймати рішення в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього).

Поряд з цим, правила адміністративного судочинства допускають випадки, коли суд може вийти за межі вимог позову, зокрема, у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно ним обраним для ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.

Суд зауважує, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером спірних відносин та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, порушення яких встановлено судом.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

А відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

Окрім цього, суд звертає особливу увагу на те, що на теперішній момент отримання будь-якої додаткової інформації чи документів щодо підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами чи плати страхових внесків за спірні періоди роботи, є неможливим, оскільки, з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Поряд з цим, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії №1893 від 14.07.2023 було визначено ГУПФ України в Донецькій, то саме останній має завершити таку процедуру.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії №1893 від 14.07.2023, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн /а.с. 6/.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо перерахунку пенсії, відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборності, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №87 від 18.07.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії №1893 від 14.07.2023, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборності, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський