Справа № 240/11508/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/11508/23

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України та скасувати рішення від 01.03.2023 про відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в сумі 313300 грн., у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності з 26.07.2022 згідно висновку ДУ "Територіальне медичне об"єднання МВС України по Житомирській області" на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі №240/21565/22.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова у прийнятті рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи з внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби в ОВС протиправною та такою, що порушує право позивача на отримання ОГД відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з моменту первинного огляду МСЕК та встановленням позивачу І групи інвалідності минуло більше ніж 2 роки, тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №206782 від 11.09.2015 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 08.09.2015, захворювання, так пов`язане з проходженням служби.

Внаслідок встановлення третьої групи інвалідності позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн.

При черговому переогляді 11.12.2018 медико-соціальною експертною комісією, відповідно до довідки серії 12ААА №101829 була підтверджена третя група інвалідності.

20.01.2022 при повторному огляді медико-соціальною експертною комісією, відповідно до довідки серії 12ААА №717370 була встановлена друга група інвалідності з 23.12.2021 захворювання, отримане в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При черговому переогляді 04.08.2022 медико-соціальною експертною комісією, відповідно до довідки серії 12ААА №082504 була встановлена перша "А" група інвалідності з 26.07.2022 захворювання, отримане в період проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до ДУ ТМО МВС України в Житомирській області із заявою, у якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено першу групу інвалідності (захворювання, отримане в період проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Листом від 09.09.2022 №1652/33/26-2022 Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" повідомлено, що пунктом 4 Порядку передбачено, що право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі настає за умови повторного огляду протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності. Перша група інвалідності встановлена у 2022 році, в період понад два роки від первинного встановлення відсотку втрати працездатності у 2015 році. Таким чином, підстави для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та надсилання його до МВС, відсутні. У зв`язку з цим надані ОСОБА_1 документи повернуті.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2021 у справі № 240/21565/22 визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів ОСОБА_1 , для розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності.

Зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для прийняття рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

На виконання вищезазначеного рішення суду, ДУ ТМО МВСУ по Житомирській області підготувало та спрямувало до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 313300 грн. як інваліду І групи.

Разом із тим, у Міністерстві внутрішніх справ України за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято рішення про відмову у її призначені та директором Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України 01 березня 2023 року затверджено відповідний висновок.

Про відмову у призначені допомоги позивач був повідомлений листом ДУ ТМО МВСУ по Житомирській області від 03.2023 року № 665/33/26-2023

У листі роз"яснено, що при розгляді матеріалів МВС України встановлено, що установлення при повторному огляді МСЕК першої А групи інвалідності та 100% втрати працездатності 26.07.2022 відбулося в період понад два роки від дати встановлення при первинному огляді МСЕК третьої групи інвалідності (08.09.2015), що суперечить вимогам п.4 Порядку.

Позивач не погоджується з такими діями, а тому звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон №565-ХІІ) визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання Закону України "Про Національну поліцію"

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Частиною шостою статті 23 Закон №565-ХІІ визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог статті 23 Закону №565-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 жовтня 2015 року №580, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Вказаний Порядок №850 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Таким чином, за колишніми працівниками органів внутрішніх справ зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію".

Водночас, пунктом 4 Порядку № 850 передбачено, що у випадку, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 по справі №711/1837/18 зазначила, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду.

Положеннями статті 23 Закону №565-ХІІ, які втратили чинність із набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію", не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, суд зазначає, що вказані положення пункту 4 Порядку №850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Також суд надаючи оцінку спірним правовідносинам у даній справі суд враховує висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду, викладені у постанові від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18.

У вищезазначені постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 та інших постановах, про те, що пункт 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, та дійшла наступних висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:

- із втратою чинності з 07.11.2015 Закону №565-ХІІ право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

- Закон №565-ХІІ, що діяв до набрання чинності Законом №580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

- положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

- передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

- зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи вищезазначені висновки, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18, зазначила, що між подіями повторного огляду, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, та первинним встановленням ІІІ групи інвалідності, минуло понад два роки, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Застосовуючи цей висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суд, викладені у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18, до даної справи, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ позивачу було встановлено з 08.09.2015, а І "А" групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ - з 26.07.2022.

Вказане свідчить, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено вищу групу інвалідності, відбувся понад два роки після первинного встановлення інвалідності. З огляду на зазначене та враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, передбачене пунктом 4 Порядку № 850, суд приходить до висновку, що права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.

Відтак, за вказаних обставин, рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення І групи інвалідності є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №340/4643/20, від 14 квітня 2021 року у справі №2340/3024/18, від 15 лютого 2022 року у справі №300/2476/19, від 13 серпня 2021 року у справі №707/1951/17.

Зазначеної позиції також підтримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 31.10.2022 у справі №240/1617/22.

Суд не бере до уваги посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 року №1-р(II)/2022 у справі №3-192/2020(465/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, оскільки позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та інвалідність його пов"язання з проходженням такої служби.

В той же час, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання Закону України "Про Національну поліцію"

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" .

Отже, порядок призначення та виплату працівникам органів внутрішніх справ ОГД регулюється ЗУ "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, положення яких неконституційними не визнавались.

В той же час, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Стаття 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII регулює питання призначення ОГД саме військовослужбовцям.

Тобто, такий Закон стосується військовослужбовців та не застосовується до працівників (пенсіонерів) органів внутрішніх справ, а відповідно і не регулює порядок призначення таким особам ОГД, у зв"язку з інвалідністю.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не спростовують висновків суду у даній справі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Київ,01024. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос