Справа № 464/6267/23
Суддя: Сабара Л. В.
Дата ухвалення: 2023-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/6267/23
пр.№ 2-а/464/84/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сороки О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови серії РАП № від 24.05.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 152 1 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що 18.09.2023 після отримання повідомлення приватного виконавця Білецького І.М. про відкриття виконавчого провдження, довідався про наявність постанови серії РАП № від 24.05.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Вважає таку постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Вказує, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без належної перевірки всіх обставин справи. Зокрема, відповідачем порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, незаконно розглянувши справу без його участі. Крім того, при складенні постанову було порушено порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, відповідачем не надано доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Також, в оскаржуваній постанові вказано технічний засіб «LOGIC», за допомогою якого здійснено фіксацію правопорушення, однак згідно з нормативними актами МВС, такий засіб не є дозволеним до використання, а тому вважає, що докази, отримані за допомогою такого, є неналежними та недопустимими. Крім того, в постанові не зазначено точного місця вчинення правопорушення, а також відсутні будь-які докази, які вказують на те, що він перебував в тому місці та здійснив неоплатне парування саме більше десяти хвилин. Зазначає, що він є інвалідом другої групи, а тому має право на безоплатне паркування у м. Львові. Також, наголошує на тому, що він не отримував повідомлення відповідача про накладення на нього штрафу, зокрема таке не було розміщеним на лобовому склі його транспортного засобу. Враховуючи вищевикладені обставини, стверджує, що він не вчиняв порушення, а відповідач допущено низку порушень вимог процесуального законодавства при розгляді справи та винесенні постанови, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.09.2023 відкрито провадження у справі з повідомленням (викликом сторін).

27.09.2023 на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що доводи позивача не відповідають фактичним обставинами справи, з огляду на наступне. Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , який 24.04.2023 о 11.36 год. був припаркованим в межах відведеного майданчика для платного паркування, що за адресою: м. Львів, вул. Крушельницької, на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Відомості про обставини вчиненого правопорушення, зокрема фото докази, розміщено на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням «http://inspector.lviv.ua», з метою забезпечення прав особи ознайомитись з зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а отже твердження позивача про ненадання доказів вчинення правопорушення не відповідають дійсності. Також, вказаними фото доказами, які розміщені на згаданому веб-сайті, підтверджується факт користування позивачем майданчиком протягом більше десяти хвилин. Щодо твердження позивача про його право безоплатно паркуватися у м. Львові, оскільки він є інвалідом другої групи, зазначає, що чинним законодавством передбачено порядок для такого паркування, тобто таке здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, при цьому в лівому нижньому куті лобового дзеркала транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Отже, у випадку розміщення транспортним засобів поза межами місць, призначених для водіїв осіб з інвалідністю, паркування здійснюється на платних підставах, виконання обов`язку щодо сплати послуг з користування майданчиком для платного паркування вимагається, незважаючи на наявність на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю». Крім того, оскаржувана постанова була скерована відповідачем на адресу позивача, яка наявна в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 , яка також співпадає з адресою, зазначеною у позові, однак конверт з вкладенням повернувся з відміткою про невручення, що в силу вимог ч. 2 ст. 291 КУпАП є умовою для набрання постановою законної сили, відтак підставою для звернення її для примусового виконання у разі не виконання її вимог в добровільному порядку протягом 30 днів. Крім того, відповідачем не було порушено прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки особливостями розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) передбачено можливість винесення постанови без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Враховуючи доводи, які містяться в відзиві на позовну заяву, а також докази, якими вони обґрунтовуються, відповідач вважає, що інспектором з паркування належним чином розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього, просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов. Категорично вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинних вимог законодавства, та за відсутності належним, допустимих доказів. При розгляді справи та винесенні інспектором постанови порушено його права, передбачені КУпАП. Пояснив суду, що він є інвалідом другої групи, здійснив паркування у спеціально призначених місцях для паркування транспортних засобів осіб з інвалідністю, оскільки на вказаному місці був відповідний дорожній знак та дорожня розмітка, а тому просив суд задовольнити позов та скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Представник позивача Сорока О.Є. підтримав пояснення позивача. Вважає, що підстави для скасування постанови, викладені в позовній заяві, є обґрунтованими та такими, що в повній мірі свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Крім того, така позиція узгоджується з правовими висновками, викладених у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду. У зв`язку з чим, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в відзиві на позовну заяву просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неявка учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00372144 від 24.04.2023 року 11 год 36 хв від 24.04.2023, позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 152-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 24.04.2023 року о 11 год. 36 хв. будучи водієм транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою В3006 вул. Крушельницької м.Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 152-1 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Зокрема, правила паркування транспортних засобів є визначені Кабінетом міністрів України та затверджені постановою від 3 грудня 2009 р. № 1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів» (далі Правила), що регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів, та поширюються на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики (п.п. 1,2 Правил).

Пунктом 4 вказаних Правил визначено, що місцем для паркування є місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

Згідно п.5 Правил передбачено, що паркування може бути платним або безоплатним відповідно до рішення органу місцевого самоврядування або оператора.

Пунктом 26 цих правил закріплено обов`язкову поведінку осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, та визначено, що користувач зобов`язаний поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування.

При цьому, за паркування на майданчику для платного паркування користувач сплачує вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з тарифом, установленим виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у порядку і межах, визначених законодавством, з урахуванням переліку основних послуг з утримання майданчиків для платного паркування (п.30 Правил).

Пунктом 29 правил визначено, що несплата користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Контроль за виконанням цих Правил здійснюють також інспектори з паркування, у частині контролю за дотриманням правил паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування) (п. 6 Правил).

Єдиний порядок організації паркування транспортних засобів на території м. Львова визначений Положенням про паркування транспортних засобів у м. Львові, затверджений Ухвалою Львівської міської ради №1072 від 29.12.2011 (далі Положення).

Розділом 2 Положення передбачено, що користувачем є фізична чи юридична особа, яка розміщує транспортний засіб на майданчику для паркування.

Вказаним розділом також визначено що:

місце для паркування (паркомісце) місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

платне паркування розміщення транспортного засобу на майданчику для платного паркування зі сплатою коштів за прогнозований період паркування.

Частиною 3.16.1. Положення передбачено, що забороняється паркування транспортних засобів з порушенням вимог Правил дорожнього руху, цього Положення та Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою міської ради від 21.04.2011 № 376.

При цьому обов`язки користувача, щодо паркування транспортного засобу закріплені р. 7 Положенням повністю перекликаються із обов`язками викладеними вище, що закріплені п 26 Правил, та такий зобов`язаний поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цього Положення і Правил дорожнього руху, сплатити плату за паркування за прогнозований період стоянки транспортного засобу на майданчику для платного паркування, розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ та забезпечити його видимість для перевірки (у разі, якщо на території міста не введено, або не працює АСКОП).

Право безкоштовного паркування на майданчиках для платного паркування закріплено розділом 6 Положення, та визначено, що ним наділені особи, зазначені у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» вбачається, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно з п. п. 2, 5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, встановлено, що право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається: водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, що посвідчується пенсійним посвідченням або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідкою для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність. При цьому, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

При цьому, розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» закріплений п. 30.3 ПДР України, у підпункті ґ, являє собою квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю

Одночасно, розділом 34 ПДР України закріплена дорожня розмітка, зокрема у п. 34.1 передбачено, що дорожня розмітка 1.32. позначає (дублює) на покритті проїзної частини зображення дорожнього знака 5.43 для позначення відведених майданчиків для паркування транспортних засобів, а 1.35 означає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Як вбачається, з ПДР України пунктом 33.5 визначено, які дорожні знаки є інформаційно-вказівними, серед яких дорожній знак 5.42.1, що вказує на «Місце для стоянки» та позначає місця та майданчики для стоянки транспортних засобів. При цьому, на вказаному знаку може бути нанесене зменшене зображення табличок до дорожніх знаків, серед яких табличка 7.17 «Особи з інвалідністю», що закріплена п. 33.7 та використовується для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Крім того, відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

З огляду на вищевикладене, об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, яка підлягає доведенню в даній справі зумовлена наступним:

здійснення паркування автомобіля на місці для платного паркування особою, що не має пільг на безоплатне паркування, та не внесла плату за здійснене паркування.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст.1 вказаного закону).

Згідно ст. 6 Закону вбачається, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, серед іншого прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування; накладання у межах своєї компетенції адміністративних стягнень за порушення законодавства у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно копії постанови серії РАП № від 24.05.2023 року винесеної спеціалістом І категорії - інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчук Г.О. вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що такий 24.04.2023 року о 11 год. 35 хв. будучи водієм транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: В3006 вул. Крушельницької м. Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342. Як вбачається зі змісту постанови на місці здійснювалася фотозйомка за допомогою технічного засобу LOGIC INSRUMENT FIELDBOOK K 80 V2 86QAC4670NXA22D0956 з матеріалами котрої можна ознайомитися на офіційному веб сайті http://inspector.lviv.ua.(а.с. 12)

З копії заяви вбачається, що ОСОБА_2 звертався до приватного виконавця з проханням надати для ознайомлення матеріали ВП.

З копії заяви про прийняття до примусового виконання № 02-05/11920/в2 від 31.08.2023 вбачається, що Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури звертався до приватного виконавця Білецького І.М. з приводу прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № котра зареєстрована останнім 06.09.2023 за № 34654.

З копії Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 виданого 19.11.2019 встановлено, що ОСОБА_1 встановлено 2 групу загального захворювання.

При дослідженні судом фотознімків з офіційного сайту управління безпеки міста Львівської міської ради «inspector.lviv.ua», доступ до котрих здійснюється за д.н.з. автомобіля НОМЕР_1 та номером повідомлення ЛВ00372144, та фотознімків, долучених до відзиву на позовну заяву вбачається, що 24.04.2023 року автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований у час з 11:26:08 год до 11:36:53 год за адресою В3006 вул. Крушельницької, м. Львів. Як вбачається, із фотознімків 2,3,4, 5, 6, 7,8 на сайті, та додатку 2 до відзиву, транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в одному місці, не змінює свого розташування, що свідчить про постійне знаходження транспортного засобу на майданчику у вищевказаний проміжок часу, що становить більше 10 хв. При цьому зі фотознімків 4,5 встановлено, що на автомобілі у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу відсутній платіжний документ, підтверджуючий оплату послуг паркування.

Одночасно, зі знімків 2-8 сайту, та Додатку 2 (фото 1-7) вбачається, що у місці знаходження автомобіля позивача відсутній дорожній знак 5.42.1 із табличкою 7.17, чи дорожня розмітка 1.35, котра б вказувала на місце для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю. Вказані фото повністю спростовують твердження позивача, що 24.04.2023 він розмістив власний автомобіль у місці відведеному для стоянки автомобілів осіб з інвалідністю.

Також із фотознімків 2,3,4, 5, 6, 7, 8 вбачається, що на транспортному засобі марки TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 не установлено розпізнавальний знак передбачений п. 30.3.ґ ПДР України «Водій з інвалідністю» у виді квадрату синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17.

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 040 (що у додатку № 7 відзиву) та статусу відстеження відправлення за № 040, вбачається, що ОСОБА_1 таке не отримав, у звязку із закінченням терміну зберігання.

З цього слідує, що ОСОБА_1 24.04.2023 розмістив автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 на котрому спереду і ззаду не встановлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" закріплений п. 30.3 ПДР України, у підпункті ґ, що являє собою квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17, на вул. Крушельницької в м. Львів, в місці для платного паркування В3006 за межами місця для безплатного паркування обладнаного дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням позивача викладеному у п.6 позову про наявність у нього права на безоплатне паркування в межах місця для платного паркування, оскільки автомобіль позивача не відповідав вимогам встановленим ПДР України для механічних засобів «водія з інвалідністю», так як на такому не було встановлено розпізнавальний знак визначений п. 30.3 ґ ПДР України, та такий не припарковано у місці спеціально виділеному та облаштованому для безоплатного паркування транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих ПДР.

При цьому, суд критично розцінює доводи сторони позивача про наявність права на безкоштовне паркування, обґрунтовуючи таке наявністю під лобовим склом на автомобілі TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 знака на жовтому фоні із зображенням знаком інваліда, оскільки ПДР України категорично визначено розпізнавального знаку та його встановлення, котрий вказує, що механічний засіб відповідає вимогам «водій з інвалідністю», та такий має право на користування гарантіями передбаченими вказаними та похідними нормативно-правовими актами для водіїв з інвалідністю.

Вирішуючи вказаний спір, суд одночасно зважає на те, що особа з інвалідністю може користуватися гарантіями визначеними на захист прав осіб вказаної категорії, в тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак за певних умов, визначених ПДР України. З цією метою, «Водієві з інвалідністю», необхідно забезпечити механічний засіб розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", що закріплений п. 30.3 ПДР України, у підпункті ґ , мати документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності), та реалузовувати своє право шляхом дотримання вимог нормативно-правових актів відповідно до дорожніх знаків та дорожньої розмітки.

При цьому, суд погоджується, що ОСОБА_1 як особа з інвалідністю має право на безоплатне розміщення автомобіля на місці для платного паркування, однак при дотриманні умов, встановлених Правилами дорожнього руху України, а також нормативно-правовими актами про захист прав інвалідів.

Зокрема, наявність у позивача статусу особи з інвалідністю 2 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням, дає право останньому на встановлення на механічному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та в подальшому розміщення такого автомобіля на місці для стоянки у межах платного паркування за умови спеціального виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Одночасно, суд також критично оцінює доводи позивача про те, що відповідачем при розгляді справи не забезпечено права ОСОБА_1 визначені ст. 268 КУпАП та порушено положення ст. ст. 278, 279 КУпАП, оскільки згідно ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення у сфері про порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), мають особливості розгляду встановлені статтями 279-1-279-8 8 цього Кодексу.

Зокрема згідно ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері порушення правил паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інформація про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері порушення правил паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Одночасно ст. 279 3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, якщо ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу.

Беручи до уваги, що позивач в порядку ст. 279-3 КУпАП не надав документ, який підтверджує що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать його транспортному засобу та не спростував обставини встановлені інспектором з паркування згідно за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів відповідно до положень ст. 279-1 КУпАП, у зв`язку із чим при вирішенні спору, суд вважає доведеними фактичні дані внесені до оскаржуваної постанови, що водієм автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 котрим було здійснено користування майданчиком для платного паркування по вул. Крушельницької в м. Львів В3006 з неоплатою вартості послуг був власник автомобіля ОСОБА_1 .

Крім того не заслуговують на увагу доводи позивача, про не доведення жодними доказами здійснення неоплатного паркування більше 10 хв. за конкретною адресою, оскільки такі спростовуються даними фотознімків з офіційного сайту управління безпеки міста Львівської міської ради «inspector.lviv.ua», та документами долученими до відзиву на позовну заяву, що містять інформацію про час що охоплює період з 11:26:08 год до 11:36:53 год 24.04.2023 року у місці В3006 по вул. Крушельницької в м. Львів.

Такі докази повністю відповідають вимогам ст. 14-2 КУпАП, а отже є належними та допустимим доказами у даній справі щодо вчиненого правопорушення.

При цьому, оскаржувана постанова містить посилання на офіційний сайт відповідача «inspector.lviv.ua», де зафіксовано місце та час знаходження транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Одночасно, твердження позивача щодо відсутності у постанові даних про серійний номер приладу фото фіксації спростовуються постановою, оскільки така містить дані про марку і модель приладу фото фіксації, а відповідачем надано копію Сертифікату перевірки типу «Інспектор» виданого 25.03.2020 з терміном дії до 25.03.2030.

Також, суд звертає увагу, що позивачем не наведено жодних доказів, про те, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови серії РАП № , оскільки докази надані позивачем не містять жодної інформації з даного приводу. Так, копія заяви про наданння матеріалів ВП 72709884 не доводить, що вказане виконавче провадження відкрито за оскаржуваною постановою, копія заяви про прийняття до примусового виконання оскаржуваної постанови, не містить інформації про ідентифікуючі дані відкритого виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження, листів приватного виконавця адресованих позивачу, останній в судовому засіданні не надав, що одночасно слугувало підставою для відмови судом у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. по справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (в редакції Кодексу до 15.12.2017 р.) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП)».

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки відповідача не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху, оскільки мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення, застосовуючи адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі в порядку визначеному ст. 90 КАС України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов до переконання про достатність, належність та допустимість доказів для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки останній 24.04.2023 будучи особою з інвалідністю, розмістив належний йому на праві власності автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , на котрому не було встановлено розпізнавального знаку визначено п. 30.3 ґ «Водій з інвалідністю» у місці для платного паркування В3006 по вул. Крушельницької в м. Львів, не облаштованого дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17, що дає право для безоплатного паркування «водіїв з інвалідністю» на час більше 10 хв. не здійснивши оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів.

За таких обставин в ході розгляду справи доводи позивача щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, є такими, що спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 24.05.2023 року є законною, не підлягає скасуванню, а у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 040 (що у додатку № 7 відзиву) та статусу відстеження відправлення за № 040, відповідачем виконано обовязок, що скерування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , котру останній не отримав, у звязку із закінченням терміну зберігання, інших доказів, про дату вручення позивачу спірного документу відповідач не надав, а тому при вирішенні питання щодо визнання поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови, суд враховує доводи позивача, викладені у позовной заяві.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Згідно ч.ч.1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

За умовами частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Беручи до уваги, що суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, ПДР України, постанови КМУ від 3 грудня 2009 р. №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, Положення про паркування транспортних засобів у м. Львові, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради №1072 від 29.12.2011, ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», керуючись ст. ст. 9, 72-74, 77, 121, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

поновити строк на оскарження постанови РАП № від 24.05.2023.

У задоволенні позову про скасування постанови РАП № від 24.05.2023про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу винесену інспектором Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1, .

Головуюча Сабара Л.В.