Справа № 600/11/22-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/11/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

28 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом і просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні, не нарахування та не виплату йому середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 16.01.2021 р. по 29.11.2021 р.; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 16.01.2021 р. до дня фактичного розрахунку 29.11.2021 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні позивача, не нарахування та невиплату йому середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасну виплату компенсації за неотримане речове майно з 16.01.2021 р. по 29.11.2021 р.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасну виплату компенсації за неотримане речове майно з 16.01.2021 р. до дня фактичного розрахунку 29.11.2021 р. в сумі 2124,24 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити, і стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку у сумі 46 648,63 грн..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ) та відповідно до наказу голови Державної прикордонної служби України від 30.11.2020 року № 1159-ОС та витягом з наказу голови Державної прикордонної служби України від 11.12.2020 р. №1209-ОС позивача з 11.12.2020 року звільнено та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 р. у справі №600/271/21-а зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 р. № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування визначеними станом на 01.01.2020 р. розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

На виконання вказаного рішення суду у справі №600/271/21-а Луганським прикордонним загоном (військова частина НОМЕР_2 ) відповідно до наказу від 23.06.2021 р. №425-ОС здійснено 25.06.2021 р. виплату позивачу компенсації за неотримане речове майно в сумі 12694,21 гривень.

Після цього, військова частина НОМЕР_2 здійснила 30.11.2021 р. перерахунок та виплату позивачу компенсації за неотримане речове майно в сумі 27969,79 гривень.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову із визначенням розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням істотної частки спірної суми.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині обрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів виходить з наступного.

Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз.1 та абз.3 п.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року в справі №480/3105/19, з-поміж іншого, зазначено, що синтаксичний розбір текстуального змісту статті 117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. Цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, проте за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Разом із тим, визначаючи суму середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції у своєму рішенні не встановив розмір усіх належних звільненому працівникові сум і правильну суму, яка була несвоєчасно виплачена позивачеві, що є необхідним для пропорційного розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці перед звільненням, як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений 12.12.2020, тому таким періодом є жовтень - листопад 2020 року, виплачене грошове забезпечення позивача за жовтень 2020 в сумі 28691,70 грн. та за листопад 2020 в сумі 30837,04 грн., разом 59528,74 гривень, тому середньоденний заробіток складає 972,41 грн.

Належна сума виплат при звільненні становить 552136,79 грн. (100%), з яких: грошове забезпечення 511492,79 грн. та компенсація за неотримане речове майно за рішенням суду - 40644 грн. частка спірної частини у цій сумі становить 7,36% (40644/552136,79х100).

Таким чином, розмір компенсації перед повним розрахунком - з 12.12.2020 по 29.11.2021 (353 дні) становить 343 260,73 грн. (100%), (972,41х353).

Отже сума, яка підлягає стягненню з урахуванням спірної частки становить 25263,99 грн. (7,36 %) (343260,73х7,36%)

Відтак, враховуючи фактично виплачені суми позивачу, сума, яка підлягає стягненню становить 25 263,99 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у частині обрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та періоду затримки розрахунку з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті прийняв правильне рішення, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для його зміни в резолютивній частині з викладених вище обставин.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року змінити.

Абзац 3 резулятивної частини рішення суду викласти у наступній редакції: "Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасну виплату компенсації за неотримане речове майно з 12.12.2020 р. до дня фактичного розрахунку 29.11.2021 р. в сумі 25 263 грн. 99 коп. (двадцять п`ять тисяч двісті шістдесят три гривні дев`яносто дев`ять копійок).

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.