Справа № 580/6170/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року справа № 580/6170/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

17.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2016 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ України, наказом №148 о/с від 21.06.2011 був звільнений у запас Збройних Сил України за п. « 64» «В» (через хворобу) та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 50% грошового забезпечення.

Зазначає, що згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-Х11 пенсії за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше(підпункт «а» статті 12), звільненим у відставку за віком або станом здоров`я призначаються у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відмовляючи у перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначає, що позивач звільнений у запас через хворобу, а не у відставку, тому не має права на пенсію у розмірі 55% відповідного грошового забезпечення.

Спростовуючи вказане посилання, позивач зазначає, що стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 не передбачає таку підставу звільнення. На думку позивача Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 поширює свою дію на колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Зазначає, що до прийняття Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані Законом України «Про міліцію», Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85. Вказаними положеннями передбачено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: Не придатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Отже юридично визначальним є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність до проходження служби, тому має право на призначення пенсії у розмірі 55 процентів грошового забезпечення.

Ухвалою судді від 21.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 21.07.2023 через підсистему Електронний суд отримав копію ухвали від 21.07.2023 та копію позовної заяви і доданих до неї матеріалів, проте відзив на позовну заяву не надав.

З`ясувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №148 о/с від 21.06.2011 по особовому складу був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ в запас ЗС України за ст. 64 «В» (через обмежений стан здоров`я). Станом на день звільнення позивача вислуга років складала: календарна 14 років 09 місяців 25 днів; пільгова 20 років 02 місяця 23 дні.

Відповідно до пункту 12 свідоцтва про хворобу №264 від 27.05.2011 військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 14 свідоцтва про хворобу №264 від 27.05.2011 військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області позивач є обмежено придатним до військової служби.

З 22.06.2011 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (за 20 років вислуги), що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №2300-0307-8/30731 від 09.05.2023.

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач листом №7294-6929/Р-03/8-2300/23 від 26.06.2023 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку з тих підстав, що позивач був звільнений у запас через хворобу, а не у відставку або за станом здоров`я.

Вважаючи протиправною відмову у перерахунку пенсії виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Частина 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на день звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії передбачала, що пенсія за вислугу років призначається у таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

На день звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ та призначення йому пенсії був чинним Порядок про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів Української №114 від 29.07.1991 (далі Порядок №114).

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульований розділом VII Порядку №114.

Пунктом 62 розділу VII Порядку №114 передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Таким чином, зі служби працівників ОВС могли бути звільнені:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом РСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно пункту 64 розділу VII Порядку № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Згідно пункту 65 розділу VII Порядку № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку):

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що призначення пенсії в розмірі 55% звільненим працівникам ОВС, які мають 20 календарних років вислуги здійснюється лише у випадку звільнення пенсіонера у відставку (незалежно від того чи звільняється він за віком чи за станом здоров`я) а не у запас Збройних Сил. Тобто визначальною обставиною для визначення розміру пенсії є підстава звільнення, зазначена у наказі про звільнення.

Судом встановлено, що позивач був звільнений зі служби у запас Збройних Сил через обмежений стан здоров`я і на день звільнення мав 20 повних календарних років вислуги, йому була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, підстави для призначення позивачу пенсії в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення відсутні.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання позивача на Закон України «Про Національну поліцію», який не передбачає таку підставу звільнення, як відставка, є необгрунтованим, оскільки в даному випадку слід застосовувати законодавство, яке діяло на час звільнення позивача, а саме: Порядок №114.

Як зазначено вище органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V визначено, що Пенсійний фонд є органом, який зокрема, призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Отже органам Пенсійного фонду України не надано повноваження щодо зміни підстав звільнення, тому призначивши пенсію позивачу у розмірі 50 процентів грошового забезпечення у чіткій відповідності з підставою звільнення, зазначеною у наказі про звільнення від 21.06.2011 №148 о/с, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО