Справа № 160/6745/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6745/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року (головуючий суддя Бухтіярова М.М.)

у справі № 160/6745/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ №741 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 11.04.2022 в частині звільнення капрала поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України поновити ОСОБА_1 на займаній до її звільнення посаді - поліцейський взводу №1 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області;

- визначити розмір суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України всі види грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 12.04.2021 по день поновлення на службі на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка проходила службу в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону № 4, з присвоєнням спеціального звання рядовий поліції. Наказом від 11.04.2022 №741 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції позивачку звільнено зі служби в поліції на підставі її рапорту. Позивачка вважає наказ про її звільнення протиправним, оскільки позивачка була прийнята на службу в поліцію у званні рядового поліції з 05.05.2021, чергове спеціальне звання капрал поліції їй могло бути присвоєно лише з 06.05.2022, а тому звільненню вона підлягала у званні рядового поліції, а не капрала поліції, як вказано в наказі № 741 о/с від 11.04.2022. Крім того, позивачка зазначає, що рапорт про звільнення від 11.04.2022 написаний під примусом безпосереднього керівника, його психологічним тиском та погрозою звільнення із записом у трудовій книжці про професійну непридатність. Позивачка наполягає на відсутності поважних причин, які б перешкоджали їй проходженню публічної служби, бажану дату звільнення в рапорті вона не зазначала, домовленість між сторонами щодо звільнення у більш короткий строк досягнута не була, тому у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивачки зі служби до спливу тримісячного строку від дня її попередження про своє бажання звільнитися.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки про відсутність домовленості щодо дати звільнення не знайшли свого підтвердження, оскільки фактично сторонами було узгоджено дату звільнення позивачки, а саме: позивачкою зазначена дата, з якої вона бажала звільнитись - 11.04.2022, а її керівництвом проставлені відповідні резолюції погодження. Крім того, позивачкою зазначено причину звільнення «у зв`язку із низькою заробітною платою», що може бути поважною причиною у розумінні пункту 63 Положення №114 за суб`єктивною оцінкою.

Щодо доводів позивачки про те, що дата 11.04.2022 у рапорті про звільнення виконана іншою особою, що виключає звільнення за власним бажанням, суд зазначив, що позивачці було достеменно відомо про звільнення зі служби з дати, зазначеної нею у рапорті, тому доводи позивачки про не погодження дати звільнення за власним бажанням визнані судом такими, що спростовуються матеріалами справи. Також суд врахував, що позивачкою не заперечується попередження відповідача про намір звільнитися за власним бажанням рапортом про звільнення та не обґрунтовано не вихід на роботу з наступного дня після подачі рапорту.

Суд встановив, що позивачкою не доведена наявність підстав вважати, що рапорт про звільнення за власним бажанням написаний під тиском та в стані сильного душевного хвилювання. Написаний власноручно рапорт містить особисте волевиявлення позивачки про не бажання продовжувати службу в поліції та відсутність претензій щодо звільнення, містить наполягання на звільненні та повідомлення про відмову від проходження військово-лікарської комісії, оскільки вважає себе здоровою, а також містить особистий підпис як доказ засвідчення такого волевиявлення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивачка зазначає, що нею на ім`я керівника 11.04.2022 подано рапорт, в якому остання прохала звільнити зі служби в поліції без зазначення бажаної дати звільнення. Рапорт написано власноручно в одному екземплярі та передано до відділу кадрів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, де позивачка проходила службу. У зв`язку зі зміною сімейних відносин, позивачкою вирішено відкликати рапорт. Однак, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «По особовому складу» від 11.04.2022 №741 о/с (витяг) позивачку було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.04.2022. Позивачка наполягає на тому, що рапорт, датований 11.04.2022, написано під примусом безпосереднього керівника, його психологічним тиском та погрозою звільнення із записом у трудовій книжці про професійну непридатність. Про бажану дату звільнення в рапорті проставила інша особа, а не позивачка, і дане питання може вирішити відповідний експерт при проведенні почеркознавчої експертизи. Позивачка посилається на те, що за її заявою ТОВ «Експертно - дослідною службою України» була проведена експертиза і згідно висновку експерта №903/09/2022 від 05.09.2022: «Рукописні записи « 11.04.2022», зображення яких містяться у рядку із зображенням рукописного запису «у зв`язку з низькою заробітною платою з» та під зображенням рукописного запису «рядовий поліції» у технічній копії Рапорту про звільнення від імені ОСОБА_2 на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції полковника поліції Євгенія Жукова, датованого 11.04.2022, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Таким чином, позивачка вважає, що її звільнення зі служби в межах трьохмісячного строку, коли позивач мала право відкликати свій рапорт, є незаконним, а тому наказ про звільнення зі служби в поліції є протиправним.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого письмового відзиву просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідач зазначає, що наведені позивачкою доводи не відповідають фактичним обставинам, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції. Всі дії позивачки після складення рапорту про її звільнення направлені на припинення її діяльності як поліцейського починаючи з 12.04.2022.

В ході розгляду апеляційної скарги Третім апеляційним адміністративним ухвалою від 14.03.2023 у цій справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Після отримання висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі відповідною ухвалою суду від 01.09.2023 поновлено.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, також надав додаткові пояснення, в тому числі, з урахуванням отриманого судом висновку експерта.

Позивачка, її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Від представника позивачки надійшла письмова заява про відкладення судового засідання, призначеного на 19.09.2023, мотивована неможливістю участі у даному судовому засіданні через зайнятість у іншій справі. Докази на підтвердження наведених у цій заяві обставин представником позивачки не надані, у зв`язку з чим суд зазначені в заяві причини неявки не приймає як поважні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з наведеного вище, а також приймаючи до уваги, що в попередніх судових засіданнях представник позивачки надав пояснення по суті спору, підтримуючи вимоги своєї апеляційної скарги з викладених у ній підстав, а також враховуючи, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнана, неявка позивачки та/або його представника в судове засідання 19.09.2023 не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «По особовому складу» від 05.05.2021 №380 о/с прийнята на службу в поліцію за конкурсом та призначена з 05.05.2021 по Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону №4 із присвоєнням спеціального звання рядового поліції та закріпленням спеціального жетону з індивідуальним номером 0177499 (а.с. 9).

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «По особовому складу» від 31.12.2021 №1925 о/с, зокрема, рядовому поліції ОСОБА_1 (0177499), поліцейському взводу №1 роти №4 батальйону №4, присвоєно спеціальне звання поліції капрал поліції.

11.04.2022 позивачка звернулась до начальника Департаменту патрульної поліції полковника поліції Євгенія Жукова із рапортом, за змістом якого позивачка просила звільнити її зі служби в Національній поліції за власним бажанням у зв`язку із низькою заробітною платою з 11.04.2022 та повідомила про те, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, так як вважає себе здоровою, претензій щодо звільнення не має та наполягає на своєму звільненні.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «По особовому складу» від 11.04.2022 №741 о/с (витяг) капрала поліції ОСОБА_1 (0177499), поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону №4 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.04.2022 (підстава: рапорт ОСОБА_3 від 11.04.2022).

Відповідно до розстановки сил та засобів батальйону №4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту пальної поліції за період з 07:00 12.04.2022 по 19:00 12.04.2022, з 19:00 15.04.2022 по 07:00 16.04.2022, з 07:00 19.04.2022 по 19:00 19.04.2022, з 07:00 20.04.2022 по 19:00 20.04.2022, з 19:00 23.04.2022 по 07:00 24.04.2022, з 19:00 24.04.2022 по 07:00 25.04.2022 поліцейський взводу №1 ОСОБА_1 відсутня у несенні служби у вказаний період.

Згідно із відомостями з розрахункового листа за квітень 2022 рік грошове забезпечення нараховано та виплачено позивачці за 11 календарних днів. Також 11.04.2022 позивачка здала табельну зброю, службове посвідчення, наручники, бронежилет та жетон.

На дату звернення до суду з позовом позивачка в установленому законом порядку з оскаржуваним наказом про звільнення не ознайомлена, трудової книжки із записом про звільнення не отримала.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії фото електронної заяви позивачки від 25.04.2022 на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, позивачка відкликала свою заяву про звільнення її за власним бажанням, вимагаючи залишити рапорт про звільнення без розгляду.

Не погодившись з наказом відповідача від 11.04.2022 №741 о/с щодо звільнення зі служби в поліції з 11.04.2022, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

При цьому вказаний Закон №580-VIII не визначає умов щодо строків розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням, як і строків реалізації такого рапорту шляхом видання наказу про звільнення.

Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

На час видання спірного наказу про звільнення діяли норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин як норми спеціального нормативно-правового акту.

Згідно пп. «ж» п.64 цього Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (п. 68 Положення №114).

Верховний Суд України в постанові від 24 червні 2014 року №21-241а14 зазначив, що згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

У цьому рішенні Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої в межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення в більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №810/3376/16, від 20.12.2019 у справі №826/375/17, від 15.02.2021 у справі №160/3607/19.

Таким чином, враховуючи, що служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII за наявності поважних причин до закінчення визначеного у п. 68 Положення № 114 строку, служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Конкретні способи погодження дати звільнення особи зі служби в поліції законодавчо не визначені.

В спірному випадку позивачка посилається на відсутність домовленості щодо дати звільнення, тому вважає, що наказ, винесений до спливу тримісячного строку від дня її попередження про своє бажання звільнитися, є протиправним.

З цього приводу встановлені у справі обставини свідчать, позивачкою не спростовано, що 11.04.2022 від позивачки до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшов складений позивачкою власноруч рапорт на ім`я начальна ДПП про звільнення за власним бажанням у зв`язку із низькою заробітною платою. Згідно з відміткою на рапорті цей рапорт в той же день погоджений з начальником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (а.с.11). У рапорті зазначена дата, з якої позивачка бажала звільнитися зі служби, 11.04.2023.

Факт погодження сторонами дати звільнення саме з 11.04.2022 підтверджується і подальшими діями позивача. Так, в день подання рапорту 11.04.2022 позивачка ознайомилась під особистий підпис із рекомендаціями щодо дотримання положень Закону України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби та зобов`язалась подати відповідну декларацію в термін не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності, а саме: до 11.05.2022.

Також 11.04.2022 позивачка здала табельну вогнепальну зброю, службове посвідчення, наручники, бронежилет та жетон, після 11.04.2022 на службу не заступала, що підтверджено наявними у справі і дослідженими судом до доказами.

Наведені обставини в їх сукупності з`ясовані судом першої інстанції під час розгляду справи з наданням відповідної оцінки і висновком про наявність погодження сторонами дати звільнення позивачки за власним бажанням саме 11.04.2023.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що написаний позивачкою власноручно рапорт містить її особисте волевиявлення про звільнення зі служби в поліції у вказану в ньому дату, реалізоване вчиненням позивачкою відповідних дій, спрямованих на фактичне припинення служби в поліції.

Будь-яких доказів чи посилань на існування тиску та погроз на позивачку з боку безпосереднього керівництва під час написання рапорту про звільнення від 11.04.2022 матеріали справи не містять. Доказів наявності будь-якого впливу на позивачку з метою спонукання до складення рапорту на звільнення (погрози настання негативних наслідків у разі не складення рапорту на звільнення позивачкою чи вимагання написання рапорту на звільнення тощо) суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачкою не вчинялось жодних дій, спрямованих на повідомлення про здійснення на позивачку з боку керівництва будь-якого тиску з метою звільнення зі служби.

Стосовно доводів позивачки щодо не погодження нею дати звільнення з 11.04.2022 та про те, що дата 11.04.2022 у рапорті про звільнення виконана іншою особою, що виключає звільнення за власним бажанням, позивачкою до суду апеляційної інстанції подано клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта №903/09/2022 від 05.09.2022 про проведення почеркознавчої експертизи за заявою ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта №903/09/2022 від 05.09.2022, почеркознавча експертиза проведена ТОВ «Експертно-дослідна служба України» за заявою ОСОБА_1 від 04.08.2022. На дослідження подавалась технічна копія рапорту про звільнення від імені ОСОБА_2 , датованого 11.04.2022. Висновки експерта: «Рукописні записи « 11.04.2022», зображення яких містяться у рядку із зображенням рукописного запису «у зв`язку з низькою заробітною платою з» та під зображення рукописного запису «рядовий поліції» у технічній копії Рапорту про звільнення від імені ОСОБА_2 на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції полковника поліції Євгенія Жукова, датованого 11.04.2022, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою».

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 суд апеляційної інстанції відхилив поданий представником позивачки вказаний висновок експертизи з підстав проведення почеркознавчого дослідження за копіями, а не оригіналами документів, оскільки для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються виключно оригінали документів, тому цим висновком достовірно не може бути підтверджено обставини не зазначення позивачкою в рапорті дати «11.04.2022».

Одночасно, як вже зазначено вище, суд апеляційної інстанції цією ж ухвалою призначив у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Для проведення судової почеркознавчої експертизи надано оригінал рапорту від 11.04.2022 від імені ОСОБА_1 , експериментальні зразки почерку ОСОБА_1 , відібрані у 2023 році, вільні зразки почерку ОСОБА_1 за 2021, 2022 роки.

04.08.2023 складений Висновок експерта № 1553-23 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи в адміністративній справі № 160/6745/22, в якому зазначено, що при порівнянні досліджуваних записів між собою були встановлені збіжності за переліченими у висновку загальними ознаками почерку, а також за окремими ознаками. Виявлені збіжності за загальними та окремими ознаками почерку, стійкі, суттєві, мають високу інформативність, у своїй сукупності утворюють індивідуальний (неповторний) комплекс, який дає підставу зробити висновок про те, що досліджувані рукописні записи виконані однією особою.

Відповідно до Висновку експерта:

1) Рукописні цифрові записи « 11.04.2022» у рядку «у зв`язку з низькою заробітною платою з» та після слів «рядовий поліції ОСОБА_4 » у рапорті від 11.04.2022 від імені ОСОБА_1 виконані ОСОБА_1 .

2) Рукописний текст рапорту від 11.04.2022 від імені ОСОБА_1 , що починається зі слів: «Начальникові Департатенту патрульної поліції...» та закінчується словами: «...рядовий поліції ОСОБА_4 11.04.2022», виконаний однією особою.

За приписами ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

В спірному випадку суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оспорюваного наказу через відсутність у позивачки наміру на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 11.04.2022.

Наявні у справі докази у їх сукупності спростовують обставини, зазначені позивачкою, в той же час є свідченням того, що позивачка скористалася правом на звільнення за власним бажанням шляхом подачі рапорту про звільнення із погодженням бажаної дати звільнення, що підтверджує також і означений вище висновок експерта від 04.08.2023.

Отже, приймаючи до уваги, що в рапорті від 11.04.2022 позивачка власноруч підтвердила своє бажання звільнитися зі служби і зазначила дату звільнення за власним бажанням 11.04.2022 з одночасним наведенням підстав такого звільнення, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, приймаючи наказ про звільнення позивачки зі служби в поліції до спливу тримісячного строку від дня подання нею рапорту (11.04.2022), а саме: з 11.04.2022, діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано, оскільки встановлені вище обставини свідчать про домовленість сторін про звільнення позивачки у більш короткий строк.

З приводу доводів позивачки про відкликання рапорту на звільнення суд зазначає, що відповідна заява направлена позивачкою засобами електронного зв`язку на адресу Управління 25.04.2022 о 22 год. 14 хв. і за своїм змістом не містить відомостей про незгоду із датою звільнення, а натомість містить прохання залишити рапорт про звільнення без розгляду в цілому.

Відповідно до наведених вище правових норм з урахуванням правової позиції Верховного Суду, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, до закінчення визначеного у статті 68 Положення № 114 тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк. Разом з тим, враховуючи право особи на звільнення зі служби в поліції в більш короткий строк, у разі реалізації такого права якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення виключно до спливу цього строку.

Стосовно доводів позивачки, що з наказом про її звільнення вона не ознайомлена, суд встановив, що дійсно матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивачки з наказом про звільнення зі служби в поліції, втім це не впливає на питання правомірності цього наказу і не є підставою для його скасування.

Суд також враховує, що відповідно до складеного відповідачем акту відмови від ознайомлення з наказом Департаменту патрульної поліції від 11.04.2022 № 741 о/с, 11.04.2022 о 12:45 в будівлі управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрал поліції ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення під особистий підпис з означеним вище наказом.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ №741 о/с від 11.04.2022 про звільнення позивачки зі служби в поліції з 11 квітня 2022 року відповідно до п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі рапорту від 11.04.2022 відповідає вимогам чинного законодавства, правові підстави для його скасування відсутні.

Відповідно, відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог як похідних від позовної вимоги про оскарження наказу відповідача №741 о/с від 11.04.2022.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі № 160/6745/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко