Справа № 120/12990/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Справа № 120/12990/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Мастюгіна Є.Д., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо непроведення перерахунку пенсії позивачці із застосуванням показника показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 рр. та відповідача 1 щодо непроведення виплати пенсії позивачці у належному розмірі та зобов`язання відповідача 2 здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 рр. з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку, а саме 09.05.2023, та передати її пенсійну справу для виплати до відповідача 1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 рр. відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 20.07.2023 за № 100-0202-8/109883 відповідач повідомив, що згідно із ст. 45 Закону № 1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також у вказаному листі відповідач зазначив, що відповідно до поданої заяви з 03.06.2023 позивачку переведено на пенсію за віком, що не є первинним призначенням пенсії, а є переведенням на інший вид пенсії.

Крім того, листом від 06.07.2023 за № 100-0202-8/102620 відповідач 1 повідомив позивачку, що заява від 03.06.2023 про переведення на пенсію за віком за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 рр., позивачка за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 25.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). У відповідача 1 витребувано оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

12.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, водночас за замістом цієї норми показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, який був на час призначення попереднього виду пенсії. Відтак, на думку відповідача 2, оскільки позивачка скористалась своїм правом на призначення пенсії за вислугу років, обчисленої відповідно до Закону № 1058-IV, позивачка помилково вважає, що пенсія їй призначається вперше. Тому застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. є правомірним.

13.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 зазначає, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти, однак з 28.09.2017 виплату пенсії призупинено у зв`язку з працевлаштуванням позивачки на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідач 1 вказує на те, що 03.06.2023 позивачка звернулась із заявою про проведення перерахунку пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відтак, на думку відповідача 1, оскільки переведення пенсії з виду на вид не є первинним призначенням, тому нова середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 рр., не застосовувалася.

На виконання вимог суду до відзиву на позов відповідач 2 додав копії з пенсійної справи позивачки.

27.09.2023 до суду надійшла додаткова інформація до відзив на позовну заяву, в якій відповідач 2 зазначає про те, що заяву ОСОБА_1 від 03.06.2023 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 22.08.2017 позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена пенсія за вислугу років згідно із ст. 55 Закону України Закону "Про пенсійне забезпечення" (за вислугу років).

Як зазначає позивачка та підтверджують відповідачі, після досягненню пенсійного віку (03.06.2023) ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років на пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З метою отримання інформації про алгоритм, який застосовано Головним управлінням при проведенні перерахунку пенсії, та врахований при проведенні перерахунку пенсії показник середньої заробітної плати по Україні, позивачка звернулась до відповідача з відповідною заявою.

Листом від 20.07.2023 за № 100-0202-8/109883 відповідач 1 повідомив, що відповідно до ст. 45 Закону № 1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Також у листі відповідач вказав на те, що якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зі змісту листа від 06.07.2023 за № 100-0202-8/102620 вбачається, що позивачка перебуває на обліку у відповідача 1 та у період з 22.08.2017 по 27.08.2017 одержувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 1788-ІХХ "Про пенсійне забезпечення". Водночас 03.06.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058- ІХ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Позивачка вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування їй пенсії за віком із врахування показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 рр., а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 (справа № 211/1898/17) та 10.07.2018 (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зазначив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачці у 2017 році була призначена пенсія за вислугу років в пільговому обчисленні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, що обрахована відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивачка звернулась у 2023 році вперше.

Зокрема судом встановлено, що 03.06.023, після досягнення пенсійного віку, позивачка подала відповідачу заяву, у якій просила перерахувати її пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років, призначену їй у 2017 році на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тобто фактично йдеться про призначення позивачці іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 23.10.2018 (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа № 185/860/17)).

Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років, у подальшому під час розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

При цьому суд критично оцінює аргументи відповідача 1 про те, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був підставою для призначення позивачці пенсії за вислугу років, адже цей закон взагалі не передбачав цього виду пенсії. Статтею 9 Закону були передбачені такі види пенсій, як пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон № 1058-ІV застосовувався виключно із метою обчислення розміру призначеної позивачці у 2006 році пенсії, вид якої визначався Законом № 1788-ХІІ.

Отже, при призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 рр. (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з частиною другою статті 40 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17 (провадження № К/9901/19962/18).

Такої ж правової позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд (постанова від 18.03.2021 у справі № 560/4328/20).

Крім того, як встановлено судом та підтверджено відповідачами, заява позивачки за принципом екстериторіальності розгадалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що при призначенні позивачці пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області неправомірно застосувало показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 рр., що є підставою для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок призначеної позивачці пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 рр.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підлягають задоволенню. Як наслідок належить задовольнити й похідні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплачувати позивачці пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 рр., з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, на думку суду, не може бути задоволена вимога позивачки про зобов`язання відповідача 2 передати її пенсійну справу для виплати відповідачу 1.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" (далі Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 року за №339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Постанови № 25-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.10 Постанови № 25-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) / фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Подана заява відповідно до принципу екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Водночас після розгляду заяви та прийняття рішення електронна пенсійна справа позивачки, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Отже, є підстави констатувати, що пенсійна справа позивачки після розгляду її заяви перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області за місцем проживання позивачки і іншого під час розгляду справи судом не встановлено.

Щодо дати, з якої необхідно зробити перерахунок пенсії, то суд зазначає таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 1.1 зазначеного Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Нормами пункту 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що підставою для призначення пенсії за віком є заява встановленого зразка, а також додані до неї документи, подані до органу Пенсійного фонду України в установленому законодавством порядку.

При цьому законодавцем чітко, доступно та однозначно визначено дату призначення пенсії за віком та умови визначення такої дати, а саме: з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку у випадку звернення із заявою протягом трьох місяців, або із дати подання заяви, відповідно, після спливу трьох місяців.

Судом встановлено, що позивачка звернулася з відповідною заявою 03.06.2023, тобто у межах тримісячного строку. Водночас, як слідує з протоколу про перерахунок пенсії, доданого відповідачем 1 до відзиву, пенсію позивачці призначено 03.06.2023.

Таким чином, суд зазначає, що позивачка набула права на перерахунок пенсії з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 09.05.2023.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, обравши при цьому вірний та найбільш ефективний спосіб захисту прав позивачки у спірних правовідносинах, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційною до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Водночас на користь позивачки підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивачки внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивачки, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав позивача.

Таким чином, судові витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 858,88 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів у справі (порівну).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 09 травня 2023 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, враховуючи раніше виплачені суми пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Мастюгін Євгеній Дмитрович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Фастівський район, Київська область, 08500);

4) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне рішення суду складено 27.09.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович