Справа № 140/12788/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12788/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 07 березня 2023 року №75 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно з частиною першою статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV); зобов`язання ГУ ПФУ в Волинській області повторно розглянути заяву від 28 лютого 2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року в ПТ Сатурн ЛТД, з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року періоди перебування на обліку в центрі зайнятості.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 28 лютого 2023 року звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Разом із заявою на підтвердження трудової діяльності подала трудову книжку НОМЕР_1 . За результатами розгляду поданих документів ГУ ПФУ в Рівненській області рішенням від 07 березня 2023 року №75 відмовило їй у призначенні пенсії і при цьому не зарахувало період роботи у ПТ Сатурн ЛТД з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року, а також період перебування на обліку в центрі зайнятості з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року за записами трудової книжки.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки його мотиви в частині зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи не відповідають чинному законодавству. Зазначила, що періоди роботи, щодо яких наявні записи у трудовій книжці, повинні бути зараховані до страхового стажу, а ті обставини, що при заповненні трудової книжки не вказано номер контракту, згідно з яким позивача прийнято на роботу у ПТ Сатурн ЛТД, як і відсутність в трудовій книжці інформації про те, що виплата проводилася центром зайнятості під час професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації, не можуть бути самостійними підставами для неврахування відповідного періоду роботи до страхового стажу й позбавляти працівника права на соціальний захист. Позивач зазначила, що ПТ Сатурн ЛТД перебуває в стані припинення, а в архівних установах відсутні документи по особовому складу ПТ Сатурн ЛТД, у зв`язку з чим неможливо надати інші документи для підтвердження факту роботи на підприємстві.

З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву (а.с.46-48) у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з рішенням від 07 березня 2023 року №75 є відсутність необхідного стажу роботи 30 років. За поданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить лише 26 років 02 місяці 21 день. До страхового стажу неможливо зарахувати період роботи з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року, оскільки відсутній контракт та протокол на звільнення, а також період з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року, щодо якого відсутня інформація про виплату центром зайнятості матеріальної допомоги по безробіттю під час підготовки, перепідготовки чи підвищення кваліфікації.

У відзиві на позов (а.с.41-42) відповідач 2 позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що після реєстрації в електронному журналі звернень поданої до ГУ ПФУ у Волинській області заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого від 07 березня 2023 року №75 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі Закону №1058-IV, оскільки у неї відсутній необхідний страховий стаж (30 років). До страхового стажу ОСОБА_1 правомірно не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року, бо запис про роботу в ПТ Сатурн ЛТД не містить відомостей про номер контракту, на підставі якого позивач була прийнята на роботу, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162. Також не зараховано період з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року, оскільки надана довідка про отримання матеріальної допомоги про безробіттю не містить інформацію про її виплату під час професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 лютого 2023 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Рівненській області було визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_2 . Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 07 березня 2023 року №75 (а.с.18) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки необхідний страховий стаж, визначений Законом №1058-IV, становить 30 років, однак страховий стаж ОСОБА_1 26 років 02 місяці 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 31 липня 1981 року № НОМЕР_2 : з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року (відсутній контракт на прийняття та протокол на звільнення), з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року (матеріальна допомога виплачена центром зайнятості, але відсутня інформації, що виплата проводилася під час професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком та незарахування спірних періодів роботи до страхового стажу стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року №1058). Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів тощо. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У позивача наявна трудова книжка серії № НОМЕР_2 , яка надавалася разом із заявою про призначення пенсії (а.с.10-14).

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Рівненській області виходило з того, що до страхового стажу не може бути зараховано період роботи відповідно до трудової книжки від 31 липня 1981 року № НОМЕР_2 , оскільки відсутній контракт на прийняття та протокол на звільнення позивача на посаду в ПТ Сатурн ЛТД.

Однак наявність у позивача запису у трудовій книжці від 31 липня 1981 року № НОМЕР_2 про період її роботи з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року є підставою для зарахування цього періоду до страхового стажу за приписами частини першої статті 56, статті 62 Закону №1788-XII.

Відповідно до чинної на момент внесення до трудової книжки спірних записів Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412; далі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1).

Згідно з пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110; далі Інструкція №52). З прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується. Поряд з тим Інструкція №58 містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція №162.

Згідно з пунктом 2.27 глави 2 Інструкції №52 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Суд звертає увагу, що запис №5 про прийняття на роботу ОСОБА_1 в ПТ Сатурн ЛТД містить дату прийняття на роботу, найменування посади, на яку позивач прийнята (Прийнята на роботу швачкою), дату та вид документа, на підставі якого остання прийнята на роботу контракт від 30 липня 1992 року. При цьому дата контракту, згідно з яким ОСОБА_1 прийнята на роботу в ПТ Сатурн ЛТД, та сам день прийняття на роботу позивача співпадають. Незазначення роботодавцем номера контракту, згідно з яким ОСОБА_1 було прийнято на роботу, не впливає на зміст відомостей про її трудову діяльність. Сам запис підписаний директором підприємства та скріплений печаткою.

У тому ж порядку вчинено запис про звільнення з роботи: вказана дата звільнення, причини звільнення (запис 7) звільнена з роботи за власним бажанням. Запис вчинено на підставі протоколу від 05 грудня 1996 року №12. Запис засвідчений підписом директора підприємства та скріплений печаткою підприємства (попередньо вказано, що запис №6 про звільнення на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із переходом на роботу в Турійський комбінат Лілея зроблено помилково).

Будь-які механічні виправлення при внесенні запису відсутні. Записи виконані хронологічно: наступний запис №8 внесений у зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_1 швеєю-мотористкою з 06 грудня 1996 року на Державне підприємство Турійський промкомбінат Лілея.

Суд повторює, що підстави підтвердження трудової діяльності уточнюючими довідками, іншими документами про роботу виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У випадку позивача у трудовій книжці вчинено запис, який однозначно дозволяє встановити період роботи.

Отже, такий період роботи в ПТ Сатурн ЛТД підлягає зарахуванню за відомостями трудової книжки.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Незважаючи на наявність в органу Пенсійного фонду повноважень на перевірку відомостей у податних документах, позивач все ж намагалися здобути самостійно інші свідчення про свою роботу в ПТ Сатурн ЛТД. Однак відповідно до архівної довідки Комунальної установи Об`єднаний трудовий архів Турійської селищної ради від 23 березня 2023 року №84/01-16 (а.с.19) документи ПТ Сатурн ЛТД в трудовий архів не надходили. Також Державний архів Волинської області листом від 26 квітня 2023 року №45/07.37 (а.с.21) повідомив, що архів документами приватних підприємств, малих підприємств не комплектується.

Наведене дає підстави для висновку про безпідставність неврахування відповідачем 1 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року.

Оцінюючи доводи сторін стосовно підстав зарахування до страхового стажу перебування ОСОБА_1 на обліку в центрі зайнятості з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року суд зазначає таке.

Абзацом третім частини першої статті 24 Закону №1058-VІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Зарахування до стажу роботи періоду одержання допомоги по безробіттю обумовлено і пунктом а частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ.

Як видно із записів трудової книжки, центром зайнятості 04 травня 2001 року розпочато виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до підпункту пунктів 1, 2 статті 28 Закону України Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття; виплату допомоги припинено 30 жовтня 2001 року (а.с.11 зворот). Довідкою Турійського відділу Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості від 24 березня 2023 року №1558/16.11/23 підтверджено факт виплати такої допомоги (а.с.20).

Статтею 25 Закону України від 01 березня 1991 року №803-ХІІ Про зайнятість населення (далі Закон №803-ХІІ, тут і надалі - в редакції, чинній на час призначення позивачу матеріальної допомоги) було встановлено, що держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю; г) подання додаткової матеріальної допомоги безробітному громадянину і членам його сім`ї з урахуванням наявності осіб похилого віку і неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону №803-ХІІ безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Так само стаття 28 Закону України від 02 березня 2000 року №1533-III Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття (в редакції, чинній на час виплати позивачу допомоги у 20021 році) передбачала, що безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача 1, що зарахування до страхового стажу періодів отримання матеріальної допомоги можливе лише за умови її одержання в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, оскільки позивачу матеріальна допомога по безробіттю була призначення з 04 травня 2001 року, тоді як відповідач 1 обґрунтовуючи підстави для відмови у зарахуванні спірного періоду, посилається на норми законодавства (Закон №1058-IV), які були прийнятті пізніше у часі отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю.

Поряд з тим, як встановлено пунктом ж частини першої статті 4 Закону №803-ХІІ, держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, зокрема включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Аналізуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що на момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу, а тому неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 20021 року є протиправним

Необхідність включення до страхового стажу періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю відповідатиме принципу верховенства права. На думку суду, відсутність в абзаці третьому частини першої статті 24 Закону №1058-IV положень щодо включення до страхового стажу матеріальної допомоги по безробіттю обумовлено наступними змінами в законодавстві. Воднораз, оскільки на час виплати позивачу матеріальної допомоги по безробіттю нормою статті 4 Закону №803-ХІІ держава гарантувала включення до трудового стажу цього періоду, то з урахуванням абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV його слід зарахувати до страхового стажу.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, меж позовних вимог, позов належить задовольнити повністю у спосіб, про який просить позивач: шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 07 березня 2023 року №75 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області, до якого ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою, повторно розглянути заяву від 28 лютого 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в ПТ Сатурн ЛТД з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року та з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року (період отримання матеріальної допомоги по безробіттю).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджуються квитанцією від 02 червня 2023 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.5, 35).

З огляду на задоволення позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 21084076), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07 березня 2023 року №5 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 30 липня 1992 року по 05 грудня 1996 року та період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 04 травня 2001 року по 30 жовтня 2001 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк