Справа № 140/26477/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/26477/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання довідки за заявою від 19 червня 2023 року про суддівську винагороду для обчислення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відставці станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік (2684,00 грн).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку. Крім того, позивач повинна була надати доказ сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

20 вересня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також нова редакція позовної заяви з уточненими позовними вимогами (про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити дії), квитанція про сплату судового збору від 15 вересня 2023 року №0.0..1.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач вказала, що звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про видачу для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік, 19 червня 2023 року, тобто до спливу шестимісячного строку звернення до суду. Однак відповідач не надав відповідь на звернення, що ускладнило подання позовної заяви у строк, визначений законом. Також позивач покликається на наявність у неї набутих захворювань. Крім того, позивач вважає, що до строку, який розпочався під час дії карантину, додається тривалість карантину. З наведених підстав позивач просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду й поновити цей строк.

Позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року у справі №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатися. Так під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19).

Предметом позову у цій справі є бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, яка полягає у невидачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік. Отримання довідки є передумовою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач, покликаючись на те, що розмір суддівської винагороди працюючого судді підлягає перерахунку станом на 1 січня у зв`язку із зміною розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законом про Державний бюджет (у цьому разі на 2023 рік), для реалізації свого права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області для видачі їй довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2023 року для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, розмір суддівської винагороди, з якої розраховується довічне грошове утримання судді у відставці, законодавчо встановлений і відомий позивачу.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду правильно зазначила, що право на отримання такої довідки вона набула 01 січня 2023 року.

При цьому звернення 19 червня 2023 року до відповідача із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є способом реалізації права на отримання довідки, залежить виключно від позивача та не впливає на переривання установленого шестимісячного строку звернення до суду, не змінює його перебіг, а лише свідчить про те, що позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки, однак ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Не викликає сумнівів, що позивач (яка є суддею у відставці) обізнана із вимогами процесуального закону щодо строків звернення до суду.

Позивач у межах шестимісячного строку для звернення до суду (до 01 липня 2023 року) до суду не звернулася.

Цей позов був поданий до суду 01 вересня 2023 року, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Водночас поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Проте позивачем не наведено об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.

Так позивач у заяві про поновлення строку зазначила, що вперше звернулася до суду 12 серпня 2023 року, тобто вже з порушенням строку звернення до суду. При цьому позовна заява не була підписана позивачем, тому ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року (справа №140/23285/23) була повернута без розгляду.

Ця обставина не вказує на наявність об`єктивних перешкод для звернення до суду в межах строку звернення до суду, оскільки спричинена діями позивача.

Помилковими є доводи ОСОБА_1 про зупинення процесуальних строків під час дії карантинних обмежень.

Необхідно зауважити, що пунктом 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України (в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), чинний з 17 липня 2020 року) передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Проте у заяві про поновлення строку не наведено, які саме карантинні обмеження у перешкоджали позивачу в реалізації процесуальних прав та унеможливили її своєчасне звернення до адміністративного суду.

Слід зауважити, що упродовж усього періоду часу впроваджені у зв`язку з карантином обмеження не стосувались діяльності державних органів (у тому числі суду) та поштових організацій (АТ Укрпошта, приватних служб кур`єрської доставки тощо). У разі побоювання позивача перебувати у місцях скупчення людей (відділення поштового зв`язку, громадський транспорт) у зв`язку із зверненням до суду, на що вона вказала у заяві, то це не позбавляло на використання альтернативних способів звернення до суду, зокрема, через підсистему Електронний суд, кабінет у якому позивач має.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач також визначає вік та набуті захворювання як причини, які утруднювали подання позову вчасно. На підтвердження наявності у неї захворювань позивач додала до вказаної заяви записи про огляди в лікарів, що проводилися у 2016, 2018, 2020 та 2021 роках, ультразвукове дослідження від 28 травня 2019 року та консультаційний висновок спеціаліста - невролога від 08 вересня 2023 року.

Долучені документи вказують на наявність у позивача захворювань, звернення за медичною допомогою у вказані роки, однак серед них відсутні докази, які б вказували на перебування позивача на стаціонарному лікуванні, тривалого стійкого розладу здоров`я (в стані загострення) у межах строку, про поновлення якого вона просить у заяві, та які б впливали на можливість звернення до суду.

Таким чином, у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено вагомих і переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення позивача до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер і не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення цього строку.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Ці правила є однаковими для всіх громадян, які звертаються до суду.

Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Пунктом частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву (про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду) не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, тому позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169, частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, частиною другою статті 123, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк