Справа № 161/9263/23
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9263/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року смт Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої - судді Бандури А.П.,

при секретарі судового засідання Альонову М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, інспектора СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції Бялковського Б.В. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, інспектора СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції Бялковського Б.В. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Постановою інспектора в Бялковського Б.В. серії БАД №724866 від 30 травня 2023 року його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 30 травня 2023 року о 13:15 годині в с. Підгайці, вул. Народна 36, Дубенського району, Рівеньскої області, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz G500, номерний знак НОМЕР_1 , водій при обгоні перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1 - чим порушив вимоги п.п 8.5.1 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки. Вважає, що постанова серії БАД №724866 складена без будь-яких вагомих доказів. Вказує, що рухався в межах населенного пункту с. Підгайці згідно з ПДР України, швидкість його автомобіля була, приблизно, 45 км/год, ніякої потреби обгону в нього, як у водія, не було, ніяку суцільну лінію не перетинав, тим більше не робив ніяких маневрів у вигляді обгону іншого транспортного засобу. Дорожнє покриття с. Підгайці, Дубеньского району не є безпечним для маневру-обгону, які описує в постанові інспектор поліції.

Він, позивач, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора поліції Бялковського Б.В., бо вважає себе невинним, постанову серії БАД № 724866 від 30 травня 2023 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Просить суд скасувати постанову інспектора відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Бялковського Б.В. серії БАД №724866 від 30 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, інспектора СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції Бялковського Б.В. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

(а.с.10)

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі, які повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов, заяв та клопотань до суду не подавали.

У відповідності до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Судом встановлено, що 30 травня 2023 року інспектором СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Бялковським Б.В. було винесено постанову серії БАД №724866 стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Оскільки із зазначеною постановою позивач ОСОБА_1 не погоджується, вважає її протиправною, то звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що між сторонами виникли спірні публічні правовідносини щодо оскарження особою індивідуального акта суб`єкта владних повноважень у вигляді постанови про накладання адміністративного стягнення.

Положення щодо розгляду справ відповідних категорій містяться у ст. 286 КАС, відповідно до ч. 1 якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У цей же час відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зазначені категорії справ стосуються перевірки судом рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Постанова про адміністративне правопорушення серії БАД №724866 від 30 травня 2023 року була винесена інспектором СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Бялковським Б.В. так як вирішення справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та відповідно до ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Порядок розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, які віднесені до компетенції Національної поліції, визначається положеннями КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Внаслідок цього суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вищезазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Зазначені докази відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, дотримання вимог законодавства у процесі розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення сприяє правомірності рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже, сприяє правомірному та пропорційному втручанню у сферу особистих прав і свобод особи, яка зазнає негативних наслідків особистого та майнового характеру внаслідок накладення на неї адміністративного стягнення.

Одночасно з цим з приводу правомірності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення суд вважає за необхідним вказати на наступні обставини.

Судом встановлено, що спірна постанова серії БАД №724866 від 30 травня 2023 року була винесена стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за фактом того, що 30 травня 2023 року о 13 год. 15 хв. у с. Підгайці Дубенського району Рівненської області, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz G500, номерний знак НОМЕР_1 , водій при обгоні перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1 - чим порушив вимоги п.п 8.5.1 ПДР України.

(а.с.3)

У ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Аналіз складу вказаного адміністративного правопорушення дає можливість зробити висновок, що він відноситься до категорії формальних складів, оскільки правопорушення вважається вчиненим з моменту вчинення діяння, що чітко визначено диспозицією цієї статті. У свою чергу аналіз диспозиції вказаного нормативного припису дає можливість побачити, що об`єктивна сторона передбачає наявність альтернативно визначеного суспільно-шкідливого діяння, що може полягати, зокрема, у порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд також приходить до висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП може мати місце тоді і лише тоді, коли у встановленому законом порядку уповноваженою особою в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом повноцінного, всебічного та об`єктивного розгляду на основі досліджених належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів будуть зроблені категоричні та обґрунтовані висновки щодо вчинення особою суспільно-шкідливого діяння, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також вини цієї особи у вчиненні такого діяння.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що ОСОБА_1 було допущено суспільно-шкідливе діяння у виді порушення вимог розмітки проїзної частини дороги, а саме вимог Розділу 34 ПДР України, що передбачає заборону перетину суцільної лінії дорожньої розмітки (1.1), яка розділяє зустрічні транспортні потоки.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5 ПДР України дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного, червоного і білого та жовтого і червоного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування.

Таким чином одним із регуляторів дорожнього руху є дорожня розмітка, яка у свою чергу поділяється на горизонтальну та вертикальну. При цьому аналіз змісту вертикальної та горизонтальної дорожньої розмітки і співставлення їх між собою дає можливість констатувати, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП може наставати лише у випадку порушення горизонтальної дорожньої розмітки, оскільки саме останньою встановлюється певний режим чи порядок руху, вимагаючи їх дотримання від учасників дорожнього руху.

Одним із різновидів горизонтальної дорожньої розмітки є вузька суцільна лінія, що передбачена п. 1.1 Розділу 34 ПДР України - вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Лінію розмітки 1.11 перетинати заборонено з боку суцільної лінії розмітки. Лінію 1.2, якою позначено край проїзної частини, перетинати дозволяється (якщо це не заборонено встановленими дорожніми знаками).

Таким чином, вузька суцільна лінія (1.1) як різновид горизонтальної дорожньої розмітки встановлює певним режим руху, позначаючи при цьому межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, забороняючи її перетин, зокрема, смугу зустрічного дорожнього руху.

У той же час при притягненні особи до адміністративної відповідальності за порушення нею вимог дорожньої розмітки у виді вузької суцільної лінії (1.1) потрібно враховувати, що відповідно до Розділу 34 ПДР України як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Тобто, сама по собі вузька суцільна лінія горизонтальної дорожньої розмітки (1.1) встановлює певну юридичну заборону для учасників дорожнього руху у виді заборони здійснення її перетину, порушення вказаної заборони тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122 КУпАП. У свою чергу законодавством передбачається правомірна можливість відступу від вимог вказаної горизонтальної дорожньої розмітки за певних умов.

Вищезазначені обставини, передбачені чинним законодавством як виняток із загального правила щодо заборони перетину вузької суцільної лінії (1.1), зобов`язані враховувати посадові особи чи органи публічної влади, які здійснюють провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Це обумовлено як вимогами ст. 280 КУпАП, так і тим, що вказані положення чинного законодавства становлять законодавчо дозволений виняток із загального правила, тобто дозволяють учаснику дорожнього руху відступити від вимог горизонтальної дорожньої розмітки у виді вузької суцільної лінії (1.1). Наявність дозволеного законодавством винятку із загальної заборони свідчить про неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якщо її дії повністю підпадають під умови встановленого законодавством винятку.

Виходячи із норм,викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Відповідачі жодного разу в судові засідання не з`являлися та не надали суду доказів на спростування доводів позивача.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити чи дійсно порушив позивач вимоги Правил дорожнього руху і, відповідно неможливо встановити чи є в його діях наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши матеріли справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про скасування постанови, оскільки стороною відповідача не наведено обґрунтувань щодо правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР з посиланням на докази, як того вимагає закон.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного,

керуючись ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 121, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити позовну заяву ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, інспектора СРПП №1 відділення поліції №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції Бялковського Б.В. про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Скасувати постанову інспектора відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Бялковського Б.В. серії БАД №724866 від 30 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Повний тест рішення складено 26 вересня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул.Саксаганського,13 м.Львів, 79005) через Млинівський районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура