Справа № 366/2806/23
Суддя: Корчков А. А.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/2806/23
Провадження № 2-а/366/27/23
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року смт Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородської районної військової адміністрації, Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, Старостинського округу №2 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ :

15.09.2023 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вишгородської районної військової адміністрації, Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, Старостинського округу №2 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

У позовних вимогах просить:

- зобов`язати відповідачів надати суду всі документи складені їхніми комісіями, що обстежували будинок АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів організувати невідкладно відновлювальні ремонтні роботи в будинку ; АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів компенсувати ОСОБА_1 кошти за придбане ним вікно, а саме виплатити йому 4400 грн.;

- зобов`язати відповідачів провести додаткове обстеження будинку АДРЕСА_1 для виявлення наслідків впливу опадів через пошкоджений шифер та привести додаткові ремонтні роботи по будинку для відновлення його внутрішнього стану;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5600 грн.

З`ясувавши зміст позовної заяви, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі про вчинити певних дій та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми встановлено, що адміністративні суди розглядають вимоги про відшкодування (стягнення або зобов`язання виплати) матеріальної та моральної шкоди лише за наявності пов`язаного публічно-правового спору.

В адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

У випадку заявлення вимоги про відшкодування шкоди за відсутності вимоги про вирішення публічно-правового спору, така вимога підлягає розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства.

Позов ОСОБА_1 не містить ознак публічно-правового спору з відповідачами та спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносин, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, місцевий загальний суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди у справах стосовно притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини не охоплюються наслідками розгляду справ, передбачених ст. 286 КАС України.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь матеріальної та моральної шкоди мають вирішуватись судом за правилами цивільного законодавства України та не відноситься до предметної юрисдикції Іванківського районного суду Київської області як місцевого адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками (п.36 рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п.30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013, заява №49069/11).

Поряд з цим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п.24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/06 і №29465/04).

Таким чином, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" (належним судом) у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Крім того, позивач, аргументуючи свої позовні вимоги, посилається на норми Цивільного процесуального кодексу України, а в кінцевому підсумку приходить до висновку і посилається на норми Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому, в позовній заяві дії або бездіяльність відповідачів не оскаржуються, спір фактично відсутній, тому й відсутній публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, з огляду на предмет позову, у відкритті провадження у зазначеній адміністративній справі слід відмовити, роз`яснивши позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.170 КАС України про відмову у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської районної військової адміністрації, Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, Старостинського округу №2 про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної позовної заяви підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства та відноситься до юрисдикції місцевого загального суду як суду першої інстанції.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ