Справа № 580/3306/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3306/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Борисовській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якому просив: скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2023 №3157/23-00-24-04-01 на суму 1 768 085 грн.

Позов обґрунтовано тим, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

На думку позивача, визначення позивачу суми зменшення від`ємного значення (виходячи з відсоткової частини податкового кредиту) суперечить і положенням п. 198.5 ст. 198 ПК України в тій частині, що такий висновок був зроблений в результаті приблизного розрахунку площі приміщення, що передається в оренду позивачем, а не з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 статті 189 цього ж Кодексу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у позивача у власності, було надано частково в оренду, втім судом першої інстанції не було досліджено правомірність розрахунку частини площі, що не здається в оренду, та не надано оцінку тому, що будівля є неділимим цілісно-майновим комплексом, а окремі приміщення чи квадратні метри не є об`єктом оподаткування та не можуть відокремлюватись від цілісного основного засобу.

На думку апелянта, оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, що свідчить про наявність підстав для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що оскільки розмір частини придбаного приміщення, яке не використосується в господарській діяльності становить 999,38 кв.м., відтак позивачем до складу податкового кредиту протиправно було включено повну вартість придбаної нежитлової будівлі у сумі 16 708 930,26 грн, що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 позивач купив нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 за 16 708 930,26 грн з урахуванням ПДВ.

Вказане право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2019, номер запису про право власності 32763644.

Оплату за придбане нерухоме майно було здійснено відповідно до таких платіжних доручень: платіжне доручення від 09.08.2019 № 2 на суму 5 200 000,00 грн, платіжне доручення від 09.08.2019 № 6 на суму 3 000 000,00 грн, платіжне доручення від 09.08.2019 № 7557 на суму 8 508 930,26 грн.

За фактом оплати продавець ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» склав податкову накладну від 09.08.2019 № 525 на загальну суму 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн.

У свою чергу, позивач включив суму ПДВ 2 784 821,71 грн. за податковою накладною від 09.08.2019 № 525 до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 року, яку було подано та отримано податковим органом 20.09.2019, реєстраційний номер документа .

З метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності частину зазначеного приміщення позивач надав в оренду іншим суб`єктам господарювання, з якими уклав такі договори оренди:

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 1-19 з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування»»;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 2-19 з ФОП ОСОБА_2 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 3-19 з ФОП ОСОБА_3 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 4-19 з приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І. Ю.;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 5-19 з ТОВ «НАТСБЕРІ Україна»;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2019 року № 8-19 з ФОП ОСОБА_4 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 жовтня 2019 року № 6-19 з ФОП ОСОБА_5 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 7-19 з ФОП ОСОБА_6 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 9-19 з ФОП ОСОБА_7 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 10-19 з ФОП ОСОБА_8 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 11-19 з ФОП ОСОБА_6 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 12-19 з ФОП ОСОБА_9 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2019 року № 13-19 з ФОП ОСОБА_10 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2020 року № 14-19 з ТОВ «ЕД ТЕМП»;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2020 року № 15-20 з ФОП ОСОБА_11 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2020 року № 13-20 з ФОП ОСОБА_10 ;

- договір оренди нежитлового приміщення від 01 лютого 2020 року № 16-19 з ТОВ «Домофон. Інжиніринг.Охорона».

На підставі направлень від 06.01.2023 № 63/23-00-24-05-01 та № 62/23-00-24-04-01, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області головному державному інспектору відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Березовській Л. П. та головному державному інспектору відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Чорній О. О. і наказів Головного управління ДПС у Черкаській області від 06.12.2022 № 1977-п, від 06.01.2023 № 39-п на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.5, п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 69.2 ст. 69, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8, п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78, п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість щодо повноти та правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість понад 100 тис. грн за період діяльності з 01.08.2019 по 30.04.2020, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами вказаної перевірки відповідач склав Акт перевірки від 24.01.2023 №746/23-00-24-04-01/, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 194.1 ст. 194, п. 198.5 ст. 198, ст. 201 Кодексу при декларуванні за квітень 2020 року у податковій Декларації від`ємного значення з ПДВ, в результаті чого завищено суму від`ємного значення ПДВ за квітень 2020 року по р. 19, р. 20.3, р. 21, яка буде зараховуватися до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму ПДВ 1 768 085,00 грн.

Під час проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що згідно наданих ФОП ОСОБА_1 договорів оренди в кількості 16 штук за адресою: вул. Європейська, буд. 52 орендована площа, яка використовувалась відповідно договорів оренди, складає 583,82 кв. м, тобто в господарській діяльності не використовується частина будівлі площею 999,38 кв. м, тоді як загальна площа придбаної нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м.

Вартість придбаної будівлі відповідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 складає 16 708 930,26 грн, в т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, відповідно вартість 1 кв. м. (вул. Європейська, буд. 52) складає 10 553,90 грн, в т. ч. ПДВ 1 758,98 грн. (вартість будівлі 16 708 930,26 грн/1 583,20 кв. м).

Згідно здійснених розрахунків вартість частини придбаного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності, становить 10 547 356,58 грн, в т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн*999,38 кв. м).

У той же час, до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 у попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) включено повну суму ПДВ 2 784 821,71 грн., відтак позивач не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн, оскільки станом на 30.04.2020 відсутня інформація щодо використання частини нежитлової будівлі, вартість якої розрахована вище.

Вищевказані порушення вплинули на невірне формування р. 16 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, внаслідок чого завищено р. 16 податкової декларації на загальну суму ПДВ 1 767 795 грн, на правильність визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації з ПДВ) в сумі 1 768 085 грн., та на правильність визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник р. 21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року) на суму 1 768 085 грн.

Як наслідок, 10.04.2023 Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкове повідомлення рішення № 3157/23-00-24-04-01, яким зменшено від`ємне значення з ПДВ в розмірі 1 768 085 грн.

Вважаючі вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки контролюючий орган при перевірці вірно встановив, що вартість частини зазначеного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності становить 10 547 356,58 грн, у т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн*999,38 кв. м), а позивачем до складу податкового кредиту в попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) було включено повну вартість нежитлової будівлі в сумі 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України.

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У силу вимог пункту 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

У силу вимог п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, за господарською операцією з придбання основних фондів, необоротних активів включається до складу податкового кредиту незалежно від того, чи почали основні фонди використовуватись у господарській діяльності. Проте у разі, якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу), платник ПДВ зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання та скласти зведену податкову накладну і зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних. У подальшому, у разі, коли платник ПДВ починає використовувати основні фонди у господарській діяльності, він має право зменшити суму податкових зобов`язань шляхом складання розрахунку коригування до податкової накладної про нарахування податкових зобов`язань.

Як свідчать матеріали справи, позивачем придбано нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, буд. 52 за 16 708 930,26 грн з урахуванням ПДВ.

Таким чином, вартість 1 кв. м. зазначеної будівлі складає 10 553,90 грн, у т. ч. ПДВ 1 758,98 грн (вартість будівлі 16 708 930,26 грн/1 583,20 кв. м).

У зв`язку з викладеним, продавцем ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» складено податкову накладну від 09.08.2019 № 525 на загальну суму 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, яка була включена до складу податкового кредиту з податку на додану вартість податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 року.

З метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності частину зазначеного приміщення позивач надав в оренду іншим суб`єктам господарювання, з якими уклав відповідні договори оренди, площа яких складає 583,82 кв. м.

Враховуючи, що загальна площа придбаної нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м., відтак в господарській діяльності не використовувалася частина будівлі площею 999,38 кв. м., тому контролюючий орган під час проведення перевірки встановив, що вартість частини зазначеного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності становить 10 547 356,58 грн, у т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн*999,38 кв. м.).

У той же час, позивачем до складу податкового кредиту в попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) було включено повну вартість нежитлової будівлі в сумі 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн.

З огляду на вказане, податковий орган прийшов до переконання, що станом на 30.04.2020 була відсутня інформація щодо використання частини нежитлової будівлі, відтак позивач не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн, чим порушив вимоги п. 198.5 статті 198 ПК України.

У свою чергу, позивач посилається на те, що будівля є неподільним цілісно-майновим комплексом, а окремі приміщення чи квадратні метри не є об`єктом оподаткування та не можуть відокремлюватись від цілісного основного засобу.

Разом з тим, у відповідності до інформації, наявній в реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2019, номер запису про право власності 32763644, стосовно нежитлової будівлі площею 1 583,20 кв. м. - будівлі з прибудовами відсутня інформація про належність її до цілісного майнового комплексу.

Як вказує скаржник, частина приміщення, яке не здавалась в оренду використовувалася під склад його речей та обладнання як фізичної особи-підприємця, однак судом першої інстанції вірно зауважено, що ФОП ОСОБА_1 не надано жодним доказів на підтвердження вказаних фактів.

Окрім того, посилання апелянта щодо неврахування площ коридорів, сходів, туалетів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження їх площі ні під час проведення перевірки, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, що свідчить про недоведеність розмір їх площі.

У той же час, слід зазначити, що у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац шостий пункту 198.5 статті 198 ПК України).

Відповідно, порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст. 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 ст. 200 ПК України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (п. 200.8 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн, тому встановлені порушення вплинули на невірне формування р. 16 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, в наслідок чого завищено р. 16 податкової декларації на загальну суму ПДВ 1 767 795 грн.

Відтак, сума від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації з ПДВ) була завищена на 1 768 085 грн внаслідок заниження показника р. 9 (колонка Б) Декларації за квітень 2020 року в сумі 1 768 085 грн. Як наслідок, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник р. 21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року), була також завищена на суму 1 768 085 грн внаслідок завищення показника р. 19 декларації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Т.Р. Вівдиченко

В.П. Мельничук