Справа № 620/1095/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1095/23 Головуючий у І інстанції - Житняк Л.О.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

представника відповідача Забари М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування пунктів наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо утримання коштів з його грошового забезпечення на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №180 «Про результати службового розслідування», визнати протиправним та скасувати п.п. 1 та 5 спірного наказу та зобов`язати відповідача повернути йому утримані кошти.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваного наказу, за результатами проведення службового розслідування, встановлено вину начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 та начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 у втраті військового медичного майна, а саме аптечок індивідуальних типу «IFAKII» у кількості 277 шт. Разом з тим, позивач наголошує, що вказане медичне майно він ніколи не отримував ні на зберігання, ні для використання аптечок особовим складом його батальйону. Дані військові аптечки були надані під звіт начальнику медичної служби НОМЕР_1 лейтенанту медичної служби ОСОБА_2 . Вважає, що службове розслідування проведене з грубим порушенням наказів та Директив Міністерства оборони України, при цьому, наголошує, що притягнення до відповідальності з підстав виявлення різниці в шляхових листах, які надавались на списання, та тих, які рахувались за підрозділом, не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано п.п. 1 та 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №180 «Про результати службового розслідування» та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 утримані з грошового забезпечення кошти на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №180 «Про результати службового розслідування». В іншій частині у задоволені позову - відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання службових обов`язків іншою відповідальною особою, а тому п.п. 1 та 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №180 «Про результати службового розслідування» належить визнати протиправним та скасувати.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що саме позивач на початок повномасштабного вторгнення рф в Україну взяв на себе відповідальність за цілісність і зберігання майна під час переміщення особового складу військової частини до тимчасового місця дислокації, тому з нього правомірно були стягнути завдані відповідачу збитки.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на задоволенні скарги.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи позивач до суду не прибув, що не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 11.10.2022 начальнику штабу-першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт про призначення службового розслідування по факту втрати аптечок медичних в кількості 79 штук, які обліковуються за начальником медичної служби Військової частини НОМЕР_1 лейтенантом м/с ОСОБА_2 .

Цього ж дня, командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 11.10.2022 №484 «Про призначення службового розслідування». Дане службове розслідування продовжено до 10.12.2022 на підставі рапорту заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , про що видано відповідний наказ від 09.11.2022 №555.

10.12.2022 складено Акт службового розслідування №170, в якому зазначено, що в ході службового розслідування встановлено, що медичне майно Військової частини НОМЕР_1 , яке було отримано та обліковано по медичний службі за видатковою накладною від 02.03.2022 №49, було частково видано військовослужбовцям підпорядкованих військових частин та військових частин, які знаходились на забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , а частково втрачені через службову недбалість відповідальних осіб.

Актом визначено, що матеріально відповідальною особою за втрачене медичне майно є начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 лейтенант м/с ОСОБА_2 . Дана інформація підтверджується видатковою накладною від 02.03.2022 №49. Як вбачається з акту, ним було отримано на медичному складі Військової частини НОМЕР_4 медичне майно, в тому числі аптечки «IFAKII» у кількості 482 шт. На момент видачі майна відомість видачі не заповнювалась, оскільки на це не було часу. Зазначене майно, автомобілем «Газель» під керівництвом начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 лейтенанта м/с ОСОБА_1 та у супроводі ОСОБА_2 було доставлено до медичного пункту на базі формування батальйонів територіальної оборони Військової частини НОМЕР_1 . Роздавальна відомість видачі аптечок індивідуальних «IFAKII» велась вручну, при цьому отримувачі у відомості не розписувались. В подальшому, після отримання наказу командира бригади на перебазування було розпочато переміщення медичного пункту та складу майна медичної служби Військової частини НОМЕР_1 до нового пункту базування. Разом з медичним майном було переміщено і залишки індивідуальних аптечок «IFAKII», точну кількість яких та терміни переміщення не змогли визначити жоден з опитаних військовослужбовців, які могли мати відношення до зберігання та видачі медичного майна. Все майно, яке було переміщено, ніким не обліковувалось і безконтрольно роздалось військовослужбовцям різних військових частин, внаслідок чого було втрачено контроль за кількістю та наявністю аптечок «IFAKII». В подальшому, лейтенантом м/с ОСОБА_2 не було перевірено наявність медичного майна на складі аптечного пункту Військової частини НОМЕР_2 та не було оформлено Накладну видавання (передачі) військового майна встановленого зразку, в якій було документально засвідчено факт передачі медичного майна на склад аптечного пункту.

Щодо ОСОБА_1 , то згідно акту № 170 встановлено, що ОСОБА_1 не робив ніяких дій по приведенню обліку наявного медичного майна до вимог нормативних документів. Згідно з наданими ним пояснень, аптечки «IFAKII» ним нікому не видавалися, а залишки аптечок в картонних коробках були вилучені у нього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . З наданих позивачем пояснень було встановлено, що ним трохи згодом було видано 40 аптечок. При цьому, відомість видачі аптечок він не вів. Накладну видавання медичного майна не оформив. Факт вилучення аптечок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечують.

В результаті проведеного розслідування було виявлено, що документально підтверджено факти видачі 196 аптечок «IFAKII». В залишках знаходиться 286 аптечок, проте при огляді складу виявлено лише 9 розукомплектованих аптечок «IFAKII».

Встановлені розслідуванням факти, на думку відповідача, об`єктивно свідчать, що начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 лейтенант м/с ОСОБА_2 та начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_2 лейтенант м/с ОСОБА_1 , будучи залученими до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України свідомо знехтували виконанням покладених на них загальних обов`язків військовослужбовця та порушили вимоги ст.6 та 7 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 №440, що призвело до втрати контролю над наявністю та кількістю медичного майна та спричинило нанесення шкоди державі у вигляді збитків на суму 1 061 968,14 грн.

За результатами службового розслідування видано наказ від 26.12.2022 №180 «Про результати службового розслідування», пункт 1 та 5 якого, є предметом даного спору, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, а частина позовних вимог задоволенню не підлягають, оскільки повністю відображуються у вимогах про визнання протиправним та скасування п. 5 спірного наказу.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV затверджений Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно ст.ст. 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст. 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Згідно ст. 7 Закону № 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Відповідно до ст. 8 Закону № 160-IX у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 440), яка визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України, і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил, які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.

Згідно п.2 Інструкції № 440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства), і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Відповідно до п. 6, 7 Інструкції № 440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.

Кількісний облік військового майна ведеться в натуральних показниках у стандартних одиницях вимірювання та обліку, визначених Державним класифікатором України «Класифікатор системи позначень одиниць вимірювання та обліку ДК 011-96», затвердженим наказом Держстандарту України від 09.01.1997 № 8.

Відповідно до Розділу V Інструкції № 440 облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення, які в межах визначених обов`язків: керують веденням обліку військового майна за визначеною номенклатурою та документальним оформленням його руху у військовій частині; надають до фінансово-економічного органу військової частини первинні документи для відображення їх за бухгалтерським обліком; проводять звірку даних обліку військового майна в підрозділах, на складі та в інших об`єктах військового (корабельного) господарства військової частини з даними обліку військового майна служби забезпечення; вживають заходів щодо усунення недоліків та порушень у питаннях ведення обліку військового майна, документального оформлення його руху у військовій частині, виявлених за результатами аудиторських перевірок (інвентаризацій), які проводились у військовій частині за напрямом діяльності; надають відповідно до табеля термінових донесень до служби забезпечення органів військового управління за підпорядкованістю звіти (донесення) про наявність, рух і якісний (технічний) стан військового майна у військовій частині, а також необхідну інформацію з цих питань командиру військової частини та безпосередньому начальнику; організовують ведення формулярів (паспортів) та своєчасність їх заповнення; забезпечують підрозділи військової частини бланками облікових документів по своїй службі забезпечення; виконують інші завдання, визначені їх посадовими обов`язками.

У службах забезпечення військової частини ведуться облікові документи відповідно до переліку облікових документів, що ведуться в службі забезпечення військової частини (додаток 45).

Усі первинні документи, які оформлюються в службі забезпечення військової частини, реєструються в книзі реєстрації облікових документів.

Згідно з Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у ст.ст. 3.1.3-3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають, зокрема, начальник медичної служби.

Начальник медичної служби частини відповідає за медичне забезпечення частини та виконує свої обов`язки відповідно до п. 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки вищого начальника медичної служби.

Так, з видаткової накладної від 02.03.2022 №49 вбачається, що медичне майно (аптечки) отримав за довіреністю начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 лейтенант м/с ОСОБА_2 (а.с.45,46).

При цьому, як установлено службовим розслідуванням, на місці розташування підрозділу у м. Чернігові у присутності позивача зазначені аптечки роздавалися військовослужбовцям, втім, їх кількість та перелік осіб, яким були видані ці аптечки, не встановлено.

Дані факти підтверджуються військовослужбовцями, що були присутні під час роздачі або самі роздавали дані аптечки особовому складу, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , опитаними в ході службового розслідування та в якості свідків в судовому засіданні суду першої інстанції.

Водночас, про виявлення нестачі уповноваженою особою в ході службового розслідування не було достовірно встановлено кількість виданих аптечок та їх наявність у особового складу як військової частини НОМЕР_1 , так і військової частини НОМЕР_2 , що унеможливлює беззаперечний висновок про відсутність саме 277 аптечок.

Апелянт наголошує, що позивач, наказавши перевезти аптечки, у зв`язку з перебазуванням та переміщенням медичного пункту та складу майна медичної служби Військової частини НОМЕР_1 до нового пункту базування у зв`язку з обстрілами, тим самим взяв на себе відповідальність за це майно і повинен був здійснити його облік.

При цьому, слід звернути увагу, що як установлено, ОСОБА_2 на той момент не міг належним чином реагувати на події, отже, своїми діями позивач навпаки намагався врятувати та зберегти медичне майно для подальшого його використання за безпосереднім призначенням.

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач своїми неправомірними діями чи рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням своїх службових обов`язків, спричинив втрату або розкрадання військового майна.

Крім того, у статті 9 Закону № 160-IX наведені обставини, що виключають матеріальну відповідальність.

Так, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: дії непереборної сили; необхідної оборони; крайньої необхідності; виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; виправданого службового ризику; затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

При цьому, непереборна сила (форс мажор) є, серед іншого, загальною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності (ст.617 Цивільного кодексу України).

В свою чергу, непереборна сила - це надзвичайна і непереборна за даних обставин подія, настання якої неможливо було передбачити і відвернути доступними засобами. Під поняття непереборної сили підпадають як руйнівні сили природи (землетрус, повідь), так і деякі суспільні явища (військові дії, масові заворушення, страйки тощо).

Наявність військових дій внаслідок повномасштабного вторгнення 24.02.2022 російської федерації в Україну та ведення бойових дій в місті Чернігові в березні 2022 року є загальновідомим фактом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, при цьому, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 25.09.2023.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

В.В. Файдюк