Справа № 380/9488/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 рокусправа № 380/9488/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 21.04.2023 № 13, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списом 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України.

- зобов`язати Головне у правління ПФУ у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення, а саме з 14.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після досягнення необхідного віку звернулась 14.04.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Списку №1, за результатами розгляду якої прийнято рішення №13 від 21.04.2023 про відмову у призначенні пенсії. Таке рішення позивач вважає протиправним, з огляду на наявність документів, що свідчать про те, що позивач працювала повний робочий день, без будь-яких прогалин у місяцях, має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах. Вказує, що в трудовій книжці наявні записи перебування позивача у вказаний період на відповідних професіях, які відносяться до списку, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначає, що 14.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.04.2023 № 13 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно наданих до заяви документів (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, трудова книжка, пільгова довідка, свідоцтво про народження дитини), загальний страховий стаж позивачки складає 26 років 3 місяці 10 днів. Пільговий стаж позивачки не визначено. За доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди: - період з 01.10.2012 по 13.04.2018 згідно довідки № 217 від 10.04.2023, оскільки довідка не відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ №637 від 12.08.1993 року, зокрема у довідці не зазначено повну зайнятість за шкідливими умовами праці, не підтверджено зайнятість у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок), відсутній підпис директора та/чи довіреності на право підпису в.о. директора, відсутня інформація про відпустки без збереження заробітку. - період з 20.04.2018 по даний час згідно довідки № 490 від 30.03.2023, оскільки довідка не відповідає вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ №637 від 12.08.1993 року, зокрема у довідці невірне посилання на постанову чинну у відповідний період роботи (у постанові КМУ № 461 від 24.06.2016 відсутня позиція 19), не підтверджено зайнятість у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок), відсутня інформація про відпустки без збереження заробітку. Також зазначає, що відсутні дані про те, що атестація робочих місць № 150 від 29.05.2019 проводилась вперше та відсутня попередня атестація. Для зарахування вищевказаних періодів необхідно дооформити документи відповідно до зауважень. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 14.04.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за призначенням відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №13 від 21.04.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. В рішенні зазначено, що не зараховано періоди роботи з 01.10.2012 по 13.04.2018 згідно довідки № 207 від 10.04.2023 та період з 20.04.2018 по даний час згідно довідки № 490 від 30.03.2023.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до пункту а частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.

Відповідна редакція статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213VIII.

До вказаних змін пункт а частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було викладено у такій редакції: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти б, г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. (пункт 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р.).

Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р., зокрема застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Також у пункті 4.4. мотивувальної частини рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Так, згідно частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За приписами сг.62 Закону №1788-ХІ1, основним документом, то підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.1 1.2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно віддати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки №№1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1 173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №№1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 1 1 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються (списки №№1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від І 1.03.1994 року №162.

За період роботи позивача чинним був Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 1.03.1994 №162.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 та від 25.04.2019 року у справі №336/61 12/16-а.

Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивачка працювала на посаді рентгенлаборанта:

- у ТОВ Медичний комплекс «Мрія» з 19.07.2010 по 28.09.2012 року (запис № 24-25) - всього 2 роки 2 місяці 10 днів;

- у Київській міській клінічній лікарні № 12 з 01.10.2012 року по 13.04.2018 року рентгенолаборанта рентгеновідділення (запис № 26-28) - всього - 5 років 6 місяців 13 днів;

- у консультативно-діагностичному центрі Печерського району м. Києва на посаді рентгенлаборанта рентгено-діагностчного відділення з 20.04.2018 року по 07.2023 року (запис №29-30) - всього 4 роки 11 місяців 18 днів.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді рентгенлаборанта становить - 12 років 8 місяців 11 днів.

Відповідно до записів трудової книжки , особові картки працівника (типова форма П-2) позивачка працювала на посаді рентгенлаборанта, починаючи з 19.07.2010 року у ТОВ Медичний комплекс «Мрія».

Згідно з наказом від 01 жовтня 2012 року № 177-к Київської міської клінічної лікарні № 12 позивачка прийнята на посаду рентгенлаборанта з 01.10.2012 року. Відповідно Переліку робочих місць, професій, посад працівників КМЛК №12, яким затверджено у 2015 році право на пільгове пенсійне забезпечення позивачка знаходиться під №9 у переліку посад - рентгенвідділення, рентгенлаборант, Список 1. Відповідно до Карти умов праці Київської міської клінічної лікарні №12 професія (посада) рентгенлаборант віднесена до таких, що мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки виконання обов`язків відбувається у шкідливих умовах праці.

Відповідно до висновку якості проведення атестації робочих місць за умовам праці у Київській міській клінічній лікарні №12 від 16.06.2015 №051/1577 Департаменту соціальної політки (Державна експертиза умов праці) атестація робочих місць рентгенологічного відділення КМКЛ №12 вважається такою, що відповідає діючим вимогам чинного законодавства та діючим нормативним документам.

Наказом від 06 липня 2015 року № 119 «Про підтвердження права працівників рентген відділення на пільгове забезпечення за списком №1» підтверджено право на пільгове забезпечення медичного персоналу рентген відділення, в тому числі рентгенлаборантам.

Відповідно до характеристики оцінки шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища робочого місця рентгенлаборанта рентгенологічного відділення Київської міської клінічної лікарні №12, проведеного ТОВ «ЕКО», встановлено, що характер робіт, які виконує рентгенлаборант ОСОБА_1 відповідає умовам та вимогам, передбаченим діючим законодавством та нормативним документам і має право на пільгове забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року за Списком 1.

Наказом від 19 квітня 2018 року позивачку зараховано на посаду ренгенолаборнанта рентген-діагностичного відділення з 20.04.2018 року. Відповідно до наказу від 29.05.2019 року №150 за результатам атестації затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. Посада рентгенлаборанта знаходиться під номерами 9 та 10 у зазначеному переліку. Відповідно до довідки від 30.03.2023 року № 490 підтверджено наявний пільговий стаж позивачки з 20.04.2018 року по 30.03.2023 року за Списком 1 на посаді рентгенлаборанта. Довідкою від 10.04.2023 №207 підтверджено акт роботи позиваки за Списком 1 розділ XIX Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року на посаді рентгенлаборанта з 01.10.2012 року по 13.04.2018 року.

Відповідно до п. 4.2. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зі змінами «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, мас право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обгрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, зазначена вище норма передбачає не безумовний обов`язок органу пенсійного фонду проводити зустрічну перевірку поданих особою документів на призначення пенсії, а лише надає органу пенсійного фонду таке право, яке, очевидно, може бути реалізоване, якщо є достатні підстави сумніватися у достовірності документів, які подає особа при зверненні за призначенням пенсії.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій по відмові позивачу у зарахуванні до пільгового страхового стажу періоду його роботи та, як наслідок, протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Беручи до уваги зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України суду повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №13 від 21.04.2023 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.04.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд -

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №213 від 21.04.2023 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне у правління ПФУ у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.04.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович