Справа № 539/2136/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Коваленко О.А.

26 вересня 2023 р.Справа № 539/2136/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора капрала поліції батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Тузовського Вячеслава Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в:

21.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати дії інспектора капрала поліції батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Тузовського В.С. протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.05.2023 року серії ЕАС № 6981467, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капралом поліції Тузовським В.С., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у сумі 680 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови № ЕАС 6981467 від 12.05.2023 року, він, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , належним йому на праві власності, керував автобусом технічний стан і обладнання якого не відповідає умовам стандартів, а саме перевозив пасажирів більшу кількість ніж вказано в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 31.4 «д» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КупАП.

Також, позивач зазначає, що не надавав послуг з пасажирських перевезень, оскільки він не зареєстрований як фізична особа-підприсмець з надання послуг з пасажирських перевезень.

Крім того, позивач зазначає, що посилання інспектора на порушення п. 31.4. ПДР є безпідставним, оскільки в п.31.4 ПДР України відсутня така невідповідність технічного стану і обладнання транспортного засобу як більша кількість пасажирів ніж передбачено свідоцтвом про технічну реєстрацію транспортного засобу.

У відзиві на адміністративний позов відповідач інспектор капрал поліції батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП Тузовський В.С., не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що згідно постанови від 12.05.2023 року серії ЕАС № 6981467, 12.05.2023 року о 19 год. 42 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Бориспіль, вул.. Київський Шлях, 1д/3, технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, а саме: перевозив пасажирів більшу кількість ніж вказано в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 31.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2023 року вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволено наступним чином.

Так, судовим рішенням скасовано постанову серії ЕАС № 6981467 від 12.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень, винесену інспектором Тузовським В.С., та закрито провадження по справі.

Висновок суду вмотивований тим, що відповідачем не надано відповідних доказів вчинення позивачем зазначеного в постанові порушення Правил дорожнього руху України. Так, на відеозаписі з боді-камери поліцейського не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, сам транспортний засіб та будь-яке підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 п. 31.4 ПДР України, в якому зазначено виключний перелік порушень, а саме, несправностей: гальмової системи, рульового керування, зовнішніх світлових приладів, склоочисників і склообмивачів вітрового скла, колес і шин, двигуна та інших елементів і конструкцій.

Також, суд зазначив, що поліцейський, виносячи постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фактично вказує на порушення водієм п. 21 ПДР України, в якому зазначено правила перевезення пасажирів, при цьому посилається на п. 31.4 ПДР України, яким встановлено заборону щодо експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності певних технічних несправностей і невідповідностей, які містять вичерпний перелік.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої не залучив належного співвідповідача Департамент патрульної поліції, оскільки інспектор не є самостійним суб`єктом владних повноважень..

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Постановою від 12.05.2023 року № ЕАС 6981467 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що він 12.05.2023 року о 19 год. 42 хв., керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Бориспіль, вул.. Київський Шлях, 1д/3, технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, а саме: перевозив пасажирів більшу кількість ніж вказано в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 31.4 ПДР.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані положеннями ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 КАС України, вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII , національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 121 КУпАП, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а, від 17.06.2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

При цьому, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інший орган а не той, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Оскільки в силу положень ст. 48 КАС України суд апеляційної інстанції не має повноважень вирішувати питання щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучати особу до участі у справі у якості співвідповідача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такі вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 271, 272, 292, 293,308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2023 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова