Справа № 537/2376/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 вересня 2023 р.Справа № 537/2376/23
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Жигилій С.П., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.06.2023 по справі № 537/2376/23

за позовом ОСОБА_1

до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання незаконним дії державного виконавця зупинити та скасувати постанову,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.06.2023 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним дії державного виконавця зупинити та скасувати постанову.

ОСОБА_1 подала до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення.

В обґрунтування клопотання на поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 21.06.2023 про відмову у відкритті провадження не надходила на адресу позивача. При спробі дізнатись про стан розгляду справи позивної заяви через Єдиний державний реєстр судових рішень, Реєстр "Список судових справ, призначених до розгляду" та Реєстр "Інформація щодо стану розгляду справ" інформація була відсутня. 16.08.2023 адвокатом позивача Наріжною Д.Є. було отримано в приміщенні суду ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Перевіривши доводи клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Матеріали справи свідчать, що позов ОСОБА_1 подано до суду в порядку ст. 287 КАС України.

Статтею 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Отже, останнім днем подання апеляційної скарги є 03.07.2023 (з урахуванням вихідних днів).

Апеляційна скарга подана позивачем до суду 29.08.2023, тобто, з пропуском встановленого ч. 6 ст. 287 КАС України строку.

Суд звертає увагу скаржника на те, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку суд дійде висновку про їх поважність.

При цьому, вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у тісному взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними (див. ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20 та від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).

Також варто зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06; пункт 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Надаючи оцінку наведеним скаржником у клопотанні доводам, суд зазначає, що як свідчать матеріали справи копію ухвали від 21.06.2023 про відмову у відкритті провадження було надіслано на адресу позивача 30.06.2023, проте до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням за закінченням терміну зберігання. Щодо посилань позивача на відсутність інформації щодо руху розгляду справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів зазначає що ухвала від 21.06.2023 була надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень у день її постановлення і оприлюднена 23.06.2023, що спростовує твердження позивача щодо неможливості дізнатися про стан розгляду справи. У свою чергу, із заявою про отримання її копії представник позивача звернулась до суду лише 16.08.2023 та отримала його в приміщенні суду того ж дня. При цьому жодних обставин, що носять об`єктивний характер та перешкоджали позивачу або його представнику отримати копію ухвали раніше, ніж 16.08.2023 скаржником не зазначено. Матеріали справи не містять будь-яких заяв, звернень до суду, які б підтверджували бажання скаржника дізнатися про стан розгляду його справи.

Отже наведені скаржником доводи не можуть бути свідченням того, що останній без зайвих зволікань скористався своїм правом на подання апеляційної скарги, а також належним підтвердженням поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, суд враховує тривалість пропущеного строку з дня постановлення ухвали суду першої інстанції, обставини пропуску строку звернення до суду, які, на переконання суду, залежали виключно від волевиявлення скаржника, а непереборних обставин скаржником не наведено, а судом не встановлено.

Враховуючи, що скаржником не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені причини пропуску строку не може бути визнані поважними.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції позивачем не зазначено і не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу належить залишити без руху та встановити скаржнику строк для усунення її недоліків шляхом надання до Другого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підставі для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 295, ч.2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.06.2023 по справі № 537/2376/23 за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним дії державного виконавця зупинити та скасувати постанову - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги тривалістю 7 календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено відповідно до ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.П. Жигилій