Справа № 160/7293/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2023 року Справа № 160/7293/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/7293/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
10.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач, з урахуванням уточнень від 18.04.2023 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункту наказу № 465-РС від 05 жовтня 2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 243 від 06 листопада 2022 року Військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді, яку займав до переміщення у Військовій частині НОМЕР_1 з 06 листопада 2022року;
- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку займав до переміщення у Військової частини НОМЕР_1 .
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 14.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 122,123,160,161 КАС України.
18.04.2023 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року витребувано від відповідача 1,2 додаткові докази по справі, зокрема:
- копію послужного списку ОСОБА_1 ;
- копію військового квитка ОСОБА_1 ;
- документи, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів №465-РС від 05 жовтня 2022року та № 243 від 06 листопада 2022 року;
- копію наказу №243 від 06.11.2022 року;
- пояснення із підтверджуючими доказами коли вручено ОСОБА_1 оскаржувані накази та/або оголошено його та інші докази щодо суті спору.
12.05.2023 року Військова частина НОМЕР_1 подали до суду відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
15.05.2023 року позивачем через підсистему Електронний суд подана письмова відповідь на відзив відповідача.
18.05.2023 року Міністерством оборони України на електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву позивача.
Також, вказаною ухвалою суду витребувано від Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО; докази в обґрунтування правомірності наказу №465-РС від 05.10.2022 р.; належним чином засвідчену копію Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 №168/дск.
22.05.2023 року позивачем надані докази направлення позову разом із додатками - Головнокомандувачу Збройних Сил України та Генеральному штабу Збройних Сил України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 року зупинено провадження в адміністративній справі №160/7293/23 до отримання витребуваних доказів судом.
31.07.2023 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року залучено до участі у справі №160/7293/23 співвідповідача 5 Військову частину НОМЕР_2 .
Також, витребувано у Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- особову справу позивача;
- відомості щодо проходження позивачем служби саме у вч НОМЕР_2 (накази, розпорядження, тощо);
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.11.2022р. №54-РС про призначення позивача на посаду командира бойової машини;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.11.2022р. № 98;
- рапорт солдата ОСОБА_1 від 08.11.2022 року;
- припис командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 б/н, що зазначені у наказі від 08.11.2022 №98 з частині, що стосується підстав для його прийняття відносно позивача.
- докази ознайомлення позивача з вказаними наказами військовою частиною НОМЕР_2 ;
- інші всі наявні докази, що стосуються суті спору.
Ухвалою суду від 31.07.2023 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про виклик свідків в адміністративній справі №160/7293/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
08.08.2023 року позивачем надані докази направлення позову разом із додатками в/ч НОМЕР_2 .
15.08.2023 року Військова частина НОМЕР_2 надали відзивна позовну заяву позивача. Долучили додаткові докази по справі.
05.09.2023 року Військова частина НОМЕР_2 надали до суду витребувані ухвалою суду, додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.09.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 жовтня 2022 року він, як військовослужбовець 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 отримав усні накази від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_4 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_5 , за якими:
військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилета і шоломи);
у всіх військовослужбовців, що зазначені нижче, за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як нам повідомили, до стройової служби з невідомих підстав;
військовослужбовці мали завантажитися 06.11.2022 з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супроводом ЗНШ ОСОБА_5 для вибуття до навчань і злагоджень на військовий навчальний полігон у м. Рівне.
У подальшому, на початку березня, при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_1 , позивачу, як й іншим військовослужбовцям, було повідомлено, що він виключений із списків в/ч НОМЕР_1 .
На запит, у тому числі позивача, 28 березня 2023 року були надані копії витягів з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 року № 243.
Вказує про те, що у наданому йому особисто витягу окрім іншого, мова йде також про виключення позивача зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022 року. Також вказаним наказом визначено вважати таким, що посаду і справи здав - 06.11.2022 року та вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
На думку позивача, вказаний наказ в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 06.11.2022 року № 243 є протиправним та таким, що винесений з порушенням нормативно-правових актів та його особистих прав та інтересів, тому позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом порушеного права.
Додатково зазначив, що надана до суду інформація щодо ухилення позивача від військової служби і самовільне залишення військової частини не стосується предмета спору.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1, Міністерство оборони України
Відповідач-1 у наданому відзиві зазначив, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у даній справі, зважаючи на те, що позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України. Міністерство оборони України не видавало відносно позивача наказів та не приймало рішень.
Крім того, позивач не проходить військову службу в апараті Міністерства оборони України.
Тому вважають, що залучення Міністерства оборони України є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає приписам законодавства.
Щодо суті позовних вимог, просили позов залишити без задоволення.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2, Військова частина НОМЕР_1
Відповідач-2 у наданому відзиві зазначив, що позивач проходив військову службу на посаді старшого стрільця 3 стрі лецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію».
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадя нами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокоман дувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зара ховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
06.11.2022 року наказом №243 командира військової частини НОМЕР_1 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової ча стини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, позивач вважається та ким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого прохо дження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Вказують, що відомості про отри мання позивачем витягу з наказу №243, викладені в позовній заяві, відповідають дійсності.
Позицію, згідно якої Позивач, вважає сам наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 06.11.2022 року №243 протиправним та та ким, що винесений з порушенням нормативно-правових актів та особистих прав та інтересів та звернувся із позовом до суду, командування військової частини НОМЕР_1 вважають передчасною з огляду на таке.
Відповідач 2 вказує, що абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 вказано, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до під пунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначе них посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Таким чином, вважають, що військовослужбовці можуть бути направлені для пода льшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули, виключно у порядку, встановленому положеннями про прохо дження військової служби.
Отже, відповідач 2 вважає, що переміщення позивача з військової частини НОМЕР_1 та призначення на іншу посаду військової частини НОМЕР_2 проведене з дотриманням норм законодавства, оскільки переміщення позивача відбулося у відповідності до спеціальної норми - пункту 257 Положення, яка діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди на посаду відповідними керівниками з метою доукомплектування Збройних Сил України.
V. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 3, Головнокомандувач Збройних Сил України
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Цією ухвалою суду відповідачу 3 було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача.
Відповідачем 3 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
VІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 4, Генеральний штаб Збройних Сил України
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Цією ухвалою суду відповідачу 4 було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача.
Відповідачем 4 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
VІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 5, Військова частина НОМЕР_2
Відповідач 5 зазначив, що на їх думку, позовна заява ОСОБА_1 не містить чіткого обґрунтування вимог щодо предмета спору.
Вказують, що згідно абзацу першому Вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Таким чином, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України не регулюються питання проходження військової служби та, зокрема переміщення військовослужбовців з одного військового формування до іншого.
Згідно п. 2.1.2. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі Інструкція №124), управлінська діяльність військової частини (установи) здійснюється шляхом видання розпорядчих документів.
Відповідно до п. 2.2.1. Інструкції № 124 до розпорядчих документів, які видаються у Генеральному штабі Збройних Сил України належать накази начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення.
Відповідно до п. 2.2.4. Інструкції № 124 до розпорядчих документів, які видаються у військових частинах (установах) Збройних Сил України належать накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині);
Відповідно до п. 2.3.2. Інструкції № 124 накази по особовому складу видаються з питань щодо призначення військовослужбовців на посади відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців.
Відповідно до п. 2.3.4. Інструкції № 124 накази по стройовій частині видаються з питань щодо зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них.
Відповідно до п. 2.7. глави 2 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 (далі - Інструкція № 333), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюється тільки на підставі наказів по стройовій частині.
Відповідач 5 вказує, що наказ по особовому складу та наказ по стройовій частині є розпорядчим документом щодо призначення військовослужбовців на посади, зарахування їх до списків особового складу та виключення з них, а не наказом командира (начальника) підлеглому (підлеглим), який віддається (усно або письмово) та виконується у зазначений термін відповідно до ст.ст. 35-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і за своєю суттю є завданням, поставленим перед підлеглим військовослужбовцем в процесі служби.
Згідно абзацу 2 пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення), для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до пункту 112 Положення переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Відповідач 5 зазначає, що згідно положень чинного законодавства у разі наявності випадків, передбачених абзацами 3-5 п. 112 Положення, переміщення військовослужбовця не може бути здійснено без його згоди. Отже, лише у разі переміщення військовослужбовця без його згоди та за наявності обставин, передбачених абзацами 3-5 п. 112 Положення, наказ по особовому складу про переміщення такого військовослужбовця.
Звертають увагу, на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 не вказує про наявність передбачених Положенням обставин, за яких потребується його згода на переміщення. Відсутність попереднього проведення співбесід, опитування та перевірки відсутності таких обставин не може бути підставою визнання протиправними та скасування наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 465 РС від 05 жовтня 2022 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 243 від 06 листопада 2022 року.
Вважають, що посилання позивача на те, що ними не вчинялося будь-яких дій щодо здавання посади відповідно до статей 63, 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не заслуговують на увагу, оскільки вказаними нормами регулюється приймання та здавання посад командирами підрозділів (начальниками), до яких не відносилась посада старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, яку займав ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 .
Щодо доводів позивача про те, що форма і спосіб складання і доведення наказів по особовому складу та по стройовій частині визначається Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 280 від 15.09.2022 року, зазначають про те, що цей наказ набрав чинності 25.11.2022 року, отже не поширюється на спірні правовідносини, які виникли раніше.
Враховуючи викладене, вважають що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими, що є підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
VІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу на посаді старшого стрільця 3 стрі лецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію».
25 жовтня 2022 року позивач, як військовослужбовець 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 отримав усні накази від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_4 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_5 , за якими:
військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилета і шоломи);
у всіх військовослужбовців, що зазначені нижче, за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як нам повідомили, до стройової служби з невідомих підстав;
військовослужбовці мали завантажитися 06.11.2022 року з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супроводом ЗНШ ОСОБА_5 для вибуття до навчань і злагоджень на військовий навчальний полігон у м. Рівне.
Разом з цим, відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2022 року № 40/2811, позивач брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з липня 2022 року по жовтень 2022 року у Запорізькій та Донецькій областях.
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадя нами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокоман дувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зара ховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 року №243, позивача було виключено зі списків особового складу та з всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, позивач вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України (підстава наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.10.2022 № 465-РС).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №98 від 08.11.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_6 ( НОМЕР_3 ), призначеного наказом Командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2022 року № 54-РС на посаду КОМАНДИРА БОЙОВОЇ МАШИНИ- КОМАНДИРА ВІДДІЛЕННЯ 2 МЕХАНІЗОВАНОГО ВІДДІЛЕННЯ З МЕХАНІЗОВАНОГО ВЗВОДУ 1 МЕХАНІЗОВАНОЇ РОТИ 1 МЕХАНІЗОВАНОГО БАТАЛЬЙОНУ, ВОС-121144/182А, який прибув із військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Встановлено оклад за посадою 3170,00 гривень на місяць.
Розмір щомісячної премії з вислугою років до одного року встановлено 223%.
Підстава: витяг з наказу Командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2022 року №54-РС, рапорт молодшого сержанта ОСОБА_7 від 08.11.2022 року, припис командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №__.
Підстава: рапорт від 02.05.2023 року.
У подальшому при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що він виключений із списків військової частини НОМЕР_1 .
На колективні запити до військової частини НОМЕР_1 , 28.03.2023 року позивачу надано копію витягу з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 року №243, відповідно до якого позивача виключено зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022 року, визначено вважати його таким, що посаду і справи здав 06.11.2022 року.
Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Зміст позову та підстави звернення позивача до суду фактично зводяться до непогодження ОСОБА_8 із наказом, за яким його перевели до іншої військової частини без його особистої згоди.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
ІХ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначний Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Відповідно до п. 1 Положення, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно з п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Вищевказаним визначено, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Х. ОЦІНКА СУДУ
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У подальшому, дія військового стану неодноразово продовжувалась та Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 року строком на 90 діб.
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та по дату винесення спірних наказів та розгляду даної справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.
Відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
З огляду на викладені положення, суд дійшов висновку, що відповідно до пункту 257 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Разом з цим, з огляду на положення пункту 112 Положення, доказів наявності у позивача випадків при яких для переміщення на нове місце військової служби необхідна згода військовослужбовця матеріали справи не містять та позивачем не доведено, а тому доводи позивача про відсутність опитування та неотримання згоди на таке переведення судом до уваги не беруться.
Пункт 1.5 розділу І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), визначає, що для встановлення, зміни, зупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу оформляється план-переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (додаток 16 до Інструкції № 170).
У свою чергу, відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 170, дозволяється в умовах воєнного часу здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади.
Згідно матеріалів справи, позивач проходив військову службу на посаді старшого стрільця 3 стрі лецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію».
Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадя нами України служби у Збройних Силах України та Директиви Головнокоман дувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №168/дск сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади і зара ховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
06.11.2022 року наказом №243 командира військової частини НОМЕР_1 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової ча стини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року, позивач вважається та ким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого прохо дження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Отже, встановлено, що позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 465-РС від 05.10.2022 року, та як наслідок наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 243 від 06.11.2022 Позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та прописано про вибуття для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №98 від 08.11.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_6 ( НОМЕР_3 ), призначеного наказом Командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2022 року № 54-РС на посаду КОМАНДИРА БОЙОВОЇ МАШИНИ- КОМАНДИРА ВІДДІЛЕННЯ 2 МЕХАНІЗОВАНОГО ВІДДІЛЕННЯ З МЕХАНІЗОВАНОГО ВЗВОДУ 1 МЕХАНІЗОВАНОЇ РОТИ 1 МЕХАНІЗОВАНОГО БАТАЛЬЙОНУ, ВОС-121144/182А, який прибув із військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 року зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і визнано таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Суд наголошує, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення військовослужбовців, тим більше під час воєнного стану в Україні.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд також звертає увагу на зазначення у наказі № 465-РС від 05.10.2022 року відомостей про увільнення позивача від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_4 та з огляду на аналіз наявних у матеріалах справи наказів командирів військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (про виключення зі списків та зарахування до списків військових частин), плану переміщення/наказів/розпоряджень та доходить висновку що дана обставина носить характер технічної описки, що не впливає на сутність, реалізацію та результати переміщення.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку, що наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року № 465-РС винесений під час дії воєнного стану з дотриманням вимог пунктів 82, 112, 257 Положення. Відповідно є правомірним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 року №243 виданий на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
ХІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачами було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятих рішень.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Згідно положень ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Відповідач 5: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.09.2023 року.

Суддя В.В. Ільков