Справа № 296/734/23
Суддя: Анциборенко Н. М.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/734/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і просить скасувати постанову сержанта поліції Юзвінського В.Л. серії ЕАР №6431715 від 19.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України; провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що я, ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , роду ОСОБА_1, людина в правовому статусі людина, 19.01.2023 о 22 годині керуючи власним автомобілем ВАЗ 2103 з номерним знаком НОМЕР_1 по вулиці Чуднівській у місті Житомирі помітив через заднє скло автомобіля сигнал проблискового маяка червоного кольору, тому зупинив автомобіль. У подальшому підійшов сержант поліції Юзвінський В.Л. та пред`явив документ без назви серії ЖТП №007164, у якому були вказані номер жетону і право носити вогнепальну зброю, повідомивши причину зупинки: "у вас відходить правий стоп". Поліцейський повідомив, що він є уповноваженою особою і хоче побачити посвідчення водія і реєстраційні документи на автомобіль, однак, позивач відповів, що він не водій, а людина в правовому статусі людина і звати його ОСОБА_2 .

Позивач надіслав полковнику ОСОБА_5 офіційне повідомлення, у якому доручив повідомити всім працівникам Департаменту патрульної поліції про те, що він забороняє зупиняти його автомобіль, а якщо хтось з працівників зупинить його автомобіль, то він зобов`язується надати йому платну консультацію про його права і обов`язки вартістю одна тисяча гривень за одну хвилину.

Позивач повідомив, що згідно ст.6 декларації прав людини має право на визнання своєї правосуб`єктності. Поліцейський відповів, що визнає його людиною, однак, поліцейський своїми діями продовжував ставитися до позивача як до фізичної особи та вимагав виконати п.2.1, 2.4 Правил дорожнього руху України і пред`явити документи та погрожував притягнути до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання його вимог. Позивач відповів, що не зобов`язаний нічого йому пред`являти і що він розмовляє з людиною.

Позивач запитав поліцейського чи є у нього довіреність від ОСОБА_5 на право представляти патрульну поліцію, однак, поліцейський висловив негативну особисту оцінку слів позивача, що не передбачено Законом України "Про Національну поліцію", чим намагався принизити гідність позивача і знехтував ст.34 Конституції України, де кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, чим причинив позивачу моральних страждань.

Позивач повідомив поліцейському, що він не пред`явив йому посвідчення встановленого зразку і у нього немає повноважень, однак, поліцейський знову вимагав пред`явити посвідчення водія і реєстраційні документи на автомобіль. Позивач відповів, що у нього немає реєстраційних документів і посвідчення водія, оскільки він не водій, а людина, власник цієї землі, народ, а поліцейський діє на його території та перебуває на службі у приватній охоронній фірмі, яка називається Департаменту патрульної поліції, це юридична особа приватного права, поліцейський служить в комерційній фірмі, це незаконне збройне формування, яке не створене законом.

Поліцейський знову вимагав пред`явити посвідчення водія і реєстраційні документи на автомобіль ігноруючи цим правовий статус людини, чим знову намагався принизити гідність позивача і причинив позивачу моральні страждання.

Позивач відповів, що законні вимоги поліцейського згідно Закону України "Про Національну поліцію" стосуються тільки фізичних і юридичних осіб, а позивач людина в правовому статусі людина і їх вимоги його не стосуються. Крім того, згідно ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" поліція зобов`язана захищати права людини, тому прохав захистити його право на вільне пересування, оскільки воно було порушено. Позивач зазначив, що поліцейський йому не начальник і його вимоги позивача не стосуються, оскільки він людина в правовому статусі людина.

Зазначає, що у поліцейського була увімкнена нагрудна камера і її запис долучений до справи. Поліцейський назвав його посміховиськом, чим знову намагався принизити гідність позивача і причинив моральних страждань. Поліцейський зробив телефонний дзвінок і попросив повідомити дату народження, тобто він запитував персональні дані фізичної особи, агентом якої він є.

Поліцейський провів розгляд справи стосовно фізичної особи позивача і виніс постанову серії ЕАР №6431715 про накладення на позивача штрафу у розмірі 425 грн на підставі ч.1 ст.126 КУпАП і дав позивачу на підпис, однак, позивач не поставив жодного підпису у постанові, а червоним кольором поставав відмітки, що права не роз`яснені і що постанова без акцепту.

Також зазначає, що сержант поліції Юзвінський В.Л. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.353 КК України, оскільки не мав повноважень зупиняти автомобіль і виносити постанову з наступних причин: не пред`явив службове посвідчення, не пред`явив довіреності від керівника юридичної особи приватного права Департаменту патрульної поліції на право представляти юридичну особу перед третіми особами як того вимагає стаття 244 ЦК України, відсутній договір між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою приватного права Департаменту патрульної поліції.

Крім того, зазначає, що сержант поліції Юзвінський В.Л. після зупинки автомобіля вчинив порушення чинного законодавства, а саме: не назвав жодної з десяти причин зупинки, передбачених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", не довів до відома особи нормативно-правові акти, на підставі яких застосував превентивний захід у вигляді зупинки автомобіля, чим порушив п.2 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію"; незаконно вимагав у позивача, людини в правовому статусі людина, пред`явлення документів для перевірки; незаконно вимагав пред`явити поліс обов`язкового страхування; незаконно використав персональні дані ОСОБА_1 , а саме дату народження, домашню адресу, номер посвідчення водія, отриманні з невідомих джерел без його згоди, чим порушив п.6 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних"; не зважаючи на заяву позивача, що керував автомобілем позивач, людина в правовому статусі людина, не вказав у постанові кого він вважає водієм транспортного засобу, отже особа водія залишилася не встановленою; не надав доказів і не вказав у постанові, що саме фізична особа ОСОБА_1 , щодо якої розглядається справа, керувала транспортним засобом; неправомірно вніс у постанову завідомо неправдиві відомості про пошкодження ЛКП автомобіля позивача, про несправність заднього правого стопа сигналу та відсутність у позивача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.8).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.11).

На виконання ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору (а.с.19, 20).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.25).

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов (а.с.44-48) та просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Зазначає, що відповідно до постанови інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержанта поліції Юзвінського В.Л. від 19.01.2023 позивач у м. Житомирі по вул. Чуднівська, 112 керував транспортним засобом ВАЗ 2103 н.з. НОМЕР_1 о 22:10 год, який мав пошкодження лакофарбового пошкодження, не працював задній правий стоп сигнал та не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб і не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп.2.1 ґПДР України.

Згідно чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначає, що експлуатація транспортного засобу з непрацюючим заднім правим стоп сигналом та коли транспортний засіб має видимі пошкодження лакофарбового покриття, що можуть свідчити про його причетність до ДТП, є правопорушенням в розумінні Правил дорожнього руху, а отже є підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону №580-VIII та вимоги відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону №80-VIII пред`явлення документів, у тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як убачається з відеозапису реєстратора, а саме відеофайлу №export-dz1ob, закріпленого на форменому одязі патрульного, і не заперечується позивачем останній відмовився пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч.1 ст.126 КУпАП.

Також зазначає, що факт вчиненого адміністративного правопорушення, процес спілкування та розгляду справи було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського.

Оглядаючи вказаний відеозапис встановлено, що позивач вважав, що не являється водієм транспортного засобу, права зупиняти його транспортний засіб у інспектора не було, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів працівникам поліції для огляду не пред`явив.

Крім того, на неодноразову вимогу працівника поліції назвати своє прізвище, ім`я та по батькові, а також пред`явити посвідчення водія відмовився.

З метою належного оформлення постанови по справі про адміністративне правопорушення та заповнення всіх граф внесено відповідні дані до неї з автоматизованої інформаційно-пошукової системи "АРМОР".

Так, відповідно до інформації позивачу видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Позивач вказаної інформації не заперечував. Крім того, зі змісту адміністративного позову вказане також не оскаржується.

Вважає, що відомості у винесеній постанові про ОСОБА_1 як правопорушника відповідають дійсності, інспектор скористався системою для встановлення особи, причетної до адмінправопорушення, згідно своїх обов`язків.

Оцінюючи вказаний відеофайл, пояснення надані позивачем на місці зупинки його автомобіля працівниками поліції та те, що безпосередньо інспектор поліції вказаний момент особисто зафіксував, свідчать про порушення позивачем правил дорожнього руху та намагання його уникнути відповідальності шляхом звернення до суду з безпідставним позовом.

Вважає, що саме така поведінка водія та небажання нести відповідальність за вчинені дії буде формувати у нього відчуття безкарності та вседозволеності на дорогах та безпосередньо у подальшому впливатиме на безпеку дорожнього руху, стан аварійності на автошляхах.

Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак, жодних заяв чи клопотань від позивача не надходило.

Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки. Крім того, він жодним чином їх не заперечував.

Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст.258 КУпАП. Стаття 33 КУпАП встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, а жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано.

До того ж зазначає, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

У даному випадку інспектор, встановивши позивачем порушення ПДР України, зупинив транспортний засіб, встановив особу водія та наклав за правопорушення адміністративне стягнення з дотриманням ст.23 КУпАП.

Відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення грубих порушень, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Підстав для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано.

Вважає, що обставини, зазначені в адміністративному позові, не відповідають дійсності, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача.

Відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за ч.1 ст.126 КУпАП в межах санкції за це правопорушення, тому вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 19.01.2023 року інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Юзвінським В.Л. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ЕАР №6431715 у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач 19.01.2023 о 22:10:06 за адресою: м.Житомир, вул. Чуднівська, 122 керував транспортним засобом, який містив пошкодження ЛКП, також не працював задній правий стоп сигнал та не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб і не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1. (г) Правил дорожнього руху України (а.с.5).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав диск, який містить відеофіксацію події (а.с.52).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

У розділі 2 Правил дорожнього руху України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно п.2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти;г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами УкраїниПро автомобільний транспорт,Про дорожній рухтаПро перевезення небезпечних вантажів(далі - спеціальні правила);ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

За приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені у статті 16 Закону України "Про дорожній рух", якою передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

З дослідженого відеозапису вбачається, що інспектор поліції, зупинивши транспортний засіб, яким керував позивач, пояснив йому причину зупинки відповідно до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відтак, інспектором поліції було висунуто законну вимогу позивачу пред`явити документи на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб і поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак, позивач не пред`явив відповідні документи, отже факт ненадання позивачем документів є підтверджений відеозаписом з реєстратора інспектора поліції.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 16.08.2019 року по справі № 524/126/17, від 10.09.2019 року у справі № 537/2324/17, від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17, які суд в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач порушив вимоги пункту 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6431715 від 19.01.2023 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності обставин, що підтверджують вину особи, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції,

10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96

Суддя Н.М. Анциборенко