Справа № 520/23384/21
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 520/23384/21

касаційне провадження № К/990/20240/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року (головуючий суддя - Котеньов О.Г.)

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Любчич Л.В.; судді - Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А.)

у справі № 520/23384/21

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «НОВЕ ЖИТТЯ»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Приватне сільськогосподарське підприємство «НОВЕ ЖИТТЯ» (далі - ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2021 року № 8.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 22 грудня 2021 року позов задовольнив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 листопада 2022 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спейс Стар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг Лімітед».

Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Харківській області.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість щодо господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг Лімітед» за листопад 2020 року, грудень 2020 року, лютий 2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок Ліга Трейд» за листопад 2020 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Спейс Стар» за листопад 2020 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 25 серпня 2021 року № 14639/20-40-07-28-09/30957436.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту «а» пункту 198.1, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість при придбанні портландцементу ПЦ ІІ/А-Ш-500Р-Н насипом у Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Стар», а також суміші біоорганічної компостної для підживлювання ґрунтів СБК-1 ТУ У20.1-1:2019 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг Лімітед» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, ГУ ДПС у Харківській області посилалося на: недоліки представленої транспортної документації; відсутність у контрагентів платника в достатній кількості трудових ресурсів, основних та виробничих засобів, необхідних для здійснення оспорюваних поставок; невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Спейс Стар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг Лімітед» товарно-матеріальних цінностей; здійснення реєстрації податкових накладних поза межами України, що свідчить про неузгодженість даних та формальність оформлення первинних документів.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 жовтня 2021 року № 8, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 10749015,00 грн за основним платежем та 2687253,75 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи оцінку правомірності прийняття ГУ ДПС у Харківській області названого акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, і спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а також господарський характер понесених за ними витрат, а саме: видаткових накладних; податкових накладних; товарно-транспортних накладних; подорожніх листів; платіжних доручень; сертифіката відповідності.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Доводи ГУ ДПС у Харківській області про невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих контрагентами платника товарно-матеріальних цінностей цілком об`єктивно відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб та дослідження первинних документів.

Посилання контролюючого органу на те, що постачальники позивача не мали необхідних ресурсів для провадження господарської діяльності також правильно не прийнято до уваги судовими інстанціями. Адже, відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого, зокрема, в постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 140/1845/19, відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до проведеного аналізу локальних мережевих адрес Товариства з обмеженою відповідальністю «Спейс Стар» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг Лімітед» встановлено, що місцезнаходженням мережевих адрес, з яких надсилалася податкова звітність та реєструвалися податкові накладні, є Фінляндська Республіка та Сполучені Штати Америки, що не співпадає з податковими адресами цих контрагентів, то суди першої та апеляційної інстанцій слушно зазначили, що чинним законодавством не встановлено обмеження щодо місця, з якого можливо подавати податкову звітність та реєструвати податкові накладні.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Харківській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

С. С. Пасічник