Справа № 280/1422/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

25 вересня 2023 рокуСправа № 280/1422/23 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Пологівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області (вул. Фінальна, 1, м. Запоріжжя, 69106) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Пологівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Пологівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області щодо: не підготовки довідки про вартість речового майна, що належить до видачі щодо ОСОБА_1 , за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178; не нарахування та невиплати при остаточному розрахунку під час звільнення з військової служби ОСОБА_1 грошової компенсації вартості неотриманого речового майна за період його служби;

зобов`язати Пологівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Запорізької підготувати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі щодо ОСОБА_1 , за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 та нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна за період його служби.

Рішенням від 19.04.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Пологівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно. Зобов`язано Пологівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, відповідно до вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

12.06.2023 вищенаведене рішення набрало законної сили.

11.09.2023 за вх.№40004 від представника позивача до суду надійшла заява в порядку ст.382 КАС України, в якій заявник просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №280/1422/23, шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Суддею для розгляду заяви призначено судове засідання на 25.09.2023.

Від представника відповідача надійшли пояснення на заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №280/1422/23.

Дослідивши матеріали поданої заяви, адміністративної справи та пояснень відповідача, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Окрім кола відповідачів, щодо яких суд може встановити додаткові заходи контролю, Кодекс адміністративного судочинства України не визначив інших критеріїв, які слід враховувати при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконання рішення, залишивши це питання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Суд при розгляді заяви позивача вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 16 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

При виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), що передбачено ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст.382 Кримінального кодексу України.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог заяви про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення, суд враховує, що рішення суду від 19.04.2023 по справі №280./1422/23 набрало законної сили 12.06.2023 року.

Крім того, як вбачається з адвокатського запиту, який додано до заяви про встановлення судового контролю представник позивача звертаючись 18.07.2023 року до Начальника Пологівського районного територіального центу комплектування та соціальної підтримки, звернув увагу останнього на можливість добровільного виконання рішення суду без звернення до суду та відділу примусового виконання рішень.

Матеріали даної справи не містять доказів того, що позивач звертався до органів виконавчої влади з приводу примусового виконання вищевказаного рішення суду.

За таких обставин суд зазначає про те, що представником позивача не доведено необхідності встановлення судового контрою за виконанням судового рішення.

Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов до висновку щодо необхідності відмовити у задоволені заяви про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення.

Керуючись приписами ст.ст. 5-11, 241, 248, 256, 293-295, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за приписами статті 382 КАС України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака