Справа № 120/4349/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4349/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

25 вересня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

2. В обґрунтування позову вказав, що 28.02.2023 звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ в Харківській області винесено рішення № 95 від 07.03.2023, яким було відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Як зазначає позивач, відповідач 2 під час вирішення питання про призначення пенсії безпідставно не зарахував період його роботи в російській федерації згідно довідки від 11.01.2022 №1 з посиланням на те, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

3. Позивач з вказаним рішення відповідача 2 не погоджується та зазначає, що незважаючи на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", Уряд постановив вийти з Угоди, пенсійні права позивача, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили оскільки в період його роботи вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу набутого на території будь-якої з цих держав.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

4.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 95 від 07.03.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

4.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його трудової діяльності з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4.3. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

4.4. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

4.5. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

6. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що 28.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058. У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в російській федерації з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017 та з 10.04.2018 по 21.05.2019 відповідно до записів у трудовій книжці та довідки від 11.01.2022 №1, оскільки з 1 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім того відповідач 1 вказує, що 02.12.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 №1328. 3 огляду на це до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території РФ по 31.12.1991 року. Інших законних підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу у відповідача 2 немає.

7. Також пенсійний орган зауважує, що після 23.12.2022 документи, що не мають установленої форми (зокрема довідки про підтвердження періодів роботи), які видані зокрема в РФ не повинні прийматися без накладення апостилю, незалежно від дати видачі/посвідчення, однак довідка від 11.01.2022 № 1 була подана без відповідного апостилю.

8. З огляду на викладене апелянт вказує, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 19 років 7 місяців 2 дня, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Отже, на думку апелянта, ГУ ПФУ в Харківській області прийняло правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10. Вказана заява позивача відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами), за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

11. За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 95 від 07.03.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12. Мотивами прийняття такого рішення слугувало те, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становив 19 років 7 місяців 2 дні, при необхідних 28 роках. При цьому, зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи на території РФ з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2018, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

13. Окрім того, в цьому ж рішенні відповідачем 2 вказано, що для зарахування позивачу роботи в колгоспі «Правда» з 10.02.1988 по 28.02.1991 згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 до загального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні (ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991).

14. Таким чином органом Пенсійного фонду роз`яснено позивачу, що за даних обставин він набуде право на пенсійну виплату з 09.11.2026.

15. Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на його думку, прав та інтересів.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

18. Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

19. У статті 1 вказаного Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наведено наступні визначення:

20. Пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

21. Страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

22. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

23. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

24. Ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

25. Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

27. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

28. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

29. Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

30. Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі та із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

31. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

32. Так зі змісту з оскаржуваного рішення № 95 від 07.03.2023 слідує, що Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи на території російської федерації з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2018 згідно довідки № 22 від 11.01.2022, оскільки з 1 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

33. Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні № 95 від 07.03.2023 мають місце певні неточності, які дають підстави зробити висновок про наявність технічної помилки вчиненої відповідачем 2 з приводу визначення спірного періоду роботи позивача на території РФ. А саме, ГУ ПФУ в Харківській області у своєму рішенні визначає такий період виходячи з довідки від 11.01.2022 № 22. Втім, як свідчать витребувані матеріали відмовної пенсійної справи позивача, такою довідкою, якою визначався спірний період роботи позивача, є довідка видана непублічним акціонерним товариством «Чукотська торгова компанія» від 11.01.2022 № 1 в якій відображені періоди роботи позивача на території РФ: з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017 та з 10.04.2018 по 21.05.2019.

34. Підтвердженням того, що саме за цією довідкою від 11.01.2022 № 1 періоди трудової діяльності позивача є спірними, свідчить також і відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, в якому відповідач 1 якраз і наводить усі повні відомості щодо періоду роботи позивача на території РФ, який не був зарахований до страхового стажу згідно оскаржуваного рішення.

35. Таким чином суд вважає, що спірним періодом трудової діяльності позивача на території РФ, який підлягає дослідженню в межах цієї справи є період згідно довідки № 1 від 11.01.2022 та записів трудової книжки позивача, а саме: з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017 та з 10.04.2018 по 21.05.2019.

36. Так, щодо періоду роботи позивача на території РФ, то згідно з вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин та в період роботи позивача на території РФ, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

37. Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

38. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

39. Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року (діючої в період роботи позивача на території РФ), трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

40. Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

41. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

42. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

43. Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

44. Таким чином, суд вважає протиправними доводи відповідача на ту обставину, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

45. Щодо посилання апелянта на те, що пенсійним органом не зараховано періоди роботи на території РФ у зв`язку із відсутністю підтверджуючої довідки з Пенсійного фонду РФ щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду РФ із заробітної плати позивача, то суд зазначає, що, по-перше, вказана підстава не була зазначена у оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії. А по-друге, позивачем надано відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, в якому міститься інформація про сплату страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду РФ у спірний період.

46. Крім того, суд додатково наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено саме на страхувальника, оскільки останній здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

47. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно з якою несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

48. Із наданих позивачем довідок, виданих непублічним акціонерним товариством «Чукотська торгова компанія» від 11.01.2022 №1 про роботу позивача на даному підприємстві та від 11.01.2022 №2 про суми заробітної плати позивача у цьому підприємстві слідує, що із суми отриманої позивачем заробітної плати у спірний період були здійсненні відповідні нарахування страхових внесків в органи Пенсійного фонду РФ.

49. Також необхідно зазначити, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

50. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок 637)

51. Пункт 1 Порядку №637 передбачає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

52. Згідно з п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

53. Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому потреба у наданні додаткових відомостей або ж уточненні інших відомостей виникає лише тоді, коли у заявника відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, або ж містяться неточні записи про період його роботи.

54. Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач у період з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019 працював на території російської федерації у закритому акціонерному товаристві "Чукотська торгова компанія" (в подальшому відбулась зміна організаційно - правової форми на непублічне акціонерне товариство "Чукотська торгова компанія").

55. Отже, спірний період його трудової діяльності в російській федерації підтверджено записами трудової книжки позивача та додатково наданими позивачем довідками непублічного акціонерного товариства "Чукотська торгова компанія" від 11.01.2022 №1 про роботу позивача на даному підприємстві та від 11.01.2022 №2 про суми заробітної плати позивача у цьому підприємстві, з якої були сплачені відповідні страхові внески.

56. Таким чином, з огляду на викладене, набутий трудовий стаж позивача на території РФ протягом періоду з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019 підлягає зарахуванню до страхового стажу як такий, що має бути врахований при вирішенні питання про призначення пенсії за віком.

57. Європейського суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

58. Підсумовуючи вищевикладене суд констатує, що відповідачами не надано належних доказів в обґрунтування того, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності суб`єкти владних повноважень діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

59. За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 95 від 07.03.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

60. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 N 1058- IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

61. Статтею 26 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

62. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 60 років, тому мінімально необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачу має становити 28 років.

63. Так, в оскаржуваному рішенні органами Пенсійного фонду України було підтверджено страховий стаж позивача в 19 років 7 місяців 2 дні.

64. При цьому, враховуючи, що в межах вирішення даного спору зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає також і протиправно не врахований період трудової діяльності ОСОБА_1 на території РФ з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019, тому суд виходячи із простого математичного обрахунку шляхом додавання доходить висновку, що сумарний страховий стаж позивача в цьому випадку не перевищує мінімально необхідних 28 років. Отже, в межах досліджуваних судом обставин справи, суд не має правових підстав резюмувати про наявність у позивача усіх визначених законом умов (зокрема страхового стажу в 28 років) достатніх для призначення пенсії за віком.

65. Як зазначено у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

66. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

67. Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

67. В даному випадку враховуючи протиправність оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії та беручи до уваги те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, який і має здійснити відповідний повторний розрахунок страхового стажу позивача із урахуванням періоду його роботи на території РФ з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019 згідно довідки від 11.01.2022 № 1 та записів трудової книжки, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його трудової діяльності з 15.07.2013 по 05.03.2014, з 01.08.2014 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 16.12.2015, з 28.04.2016 по 19.04.2017, з 08.06.2017 по 18.12.2017, з 10.04.2018 по 21.05.2019 та повторно вирішити питання щодо призначення останньому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону від 09.07.2003 N 1058- IV.

68. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

69. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

70. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

71. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

72. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

73. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

74. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

75. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.