Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 вересня 2023 рокупровадження № ЗД/380/31/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Потабенко В.А. розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Західний експертно-технічний центр Держпраці» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить:

- вжити заходів забезпечення адміністративного позову, а саме зупинити дію рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ (Орган з інспектування Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці»), затвердженого в.о. директора Національного агентства з акредитації України 20.09.2023, яким тимчасово зупинено з 22.09.2023 дію атестата про акредитацію ООВ № 70269 тип А, дійсного з 17.11.2021 до 29.11.2023 та зобов`язано ОВВ повернути атестат про акредитацію до НААУ в термін до 09.10.2023.

В обґрунтування заяви зазначає, що 20.09.2023 Національне агентство з акредитації України прийняло рішення про тимчасове зупинення дії атестату про акредитацію ООВ, яким зупинено дію атестату про акредитацію державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці». Підставою для прийняття такого рішення є протокол засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з діяльністю органів оцінки відповідності № 306 від 11.09.2023. В обґрунтування прийняття цього рішення зазначено: виявлення факту викладеного у п. 11 Загального документу НААУ «Перелік грубих порушень з боку акредитованого органу оцінки відповідності» та відсутність доказів впровадження коригувальних дій з метою недопущення порушень умов Угоди про акредитацію. Водночас, заявник зазначає, що наявні усі підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Національного агентства з акредитації України про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ від 20.09.2023, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення може бути завдано шкоду правам та інтересам ЗЕТЦ. Крім того, прийняте НААУ рішення про зупинення дії атестата акредитації містить очевидні ознаки протиправності такого рішення. Заявник також зазначає, що основною діяльністю ЗЕТЦ є діяльність у сфері експертизи охорони праці та безпеки промислового виробництва; аудит з охорони праці; експертне обстеження (технічний огляд), у якій задіяно 70 осіб. Таким чином, неможливість здійснення ЗЕТЦ діяльності у акредитованій сфері, яка є основним видом економічної діяльності, свідчить про те, що дія оскаржуваного рішення впливає на права та інтереси 70 осіб, які задіяні у такій діяльності підприємства, що складає близько 70-ти відсотків від загальної кількості працівників, які фактично позбавляються гарантованого Конституцією України права на працю, оскільки сфера діяльності працівника, його права та обов`язки становлять істотні умови праці, а відповідно зміна таких умов має відбуватися з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України, в тому числі з дотриманням не менш як двомісячного терміну попередження про це і забезпеченням відповідних гарантій в частині оплати праці за таких обставин. Отже, припинення виконання ЗЕТЦ діяльності у акредитованій сфері внаслідок виконання оскаржуваного рішення НААУ до вирішення спору по суті створює необхідність зміни істотних умов праці працівників ЗЕТЦ або навіть припинення з ними трудових відносин, оскільки внаслідок реалізації оскаржуваного рішення, незважаючи на наявність судом не вирішеного спору щодо протиправності та підставності винесення суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення, основна діяльність ЗЕТЦ буде фактично припиненою і наслідком чого є зміна істотних умов праці або навіть і звільнення 70 кваліфікованих та вузькоспеціалізованих працівників, які складають близько 70 відсотків трудового колективу всього підприємства, що вкрай негативно впливає на їх фінансовий стан. Припинення ж господарської діяльності ЗЕТЦ призведе до понесення ним збитків (в тому числі від необхідності виплати всіх необхідних фінансово-економічних гарантій, визначених трудовим законодавством у зв`язку із звільненням працівників внаслідок зміни істотних умов праці) і імовірної необхідності в майбутньому нести додаткові фінансові та часові, витрати для пошуку кваліфікованих працівників у сфері надання послуг в акредитованій сфері, оформлення з ними нових трудових відносин та інше, у разі якщо рішення у даній справі будуть на користь позивача. Зазначене вказує на неможливість негайного відновлення діяльності у разі прийняття позитивних рішень на користь позивача, що є нічим іншим як підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Поряд з цим, внаслідок реалізації оскаржуваних рішень може бути порушена ділова репутація ЗЕТЦ, оскільки підприємство надає послуги для третіх осіб. Таким чином, незаконне зупинення акредитації призводить до фактичного зупинення господарської діяльності ЗЕТЦ, неможливості виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та можливості виконання інших фінансових зобов`язань, В результаті цього існує ризик припинення господарської діяльності підприємства взагалі. В подальшому усі ці обставини, які можуть виникнути у разі не забезпечення позову та не зупинення дії оскаржуваного рішення, можуть істотно ускладнити та унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ЗЕТЦ, за захистом яких воно має намір звернутися до суду, адже у випадку задоволення позову, відновлена в результаті цього акредитація не матиме жодного значення для підприємства, господарська діяльність якого вже припинена, і в результаті цього таке не має ресурсів для її відновлення.

Приписами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч. 2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Дослідивши підстави заяви про забезпечення позову та обставини, суд зазначає таке.

Суд встановив, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство «Західний експертно-технічний центр Держпраці» зареєстроване як юридична особа (), основним видом діяльності якої є, зокрема, технічні випробування та дослідження.

Національним агентством з акредитації України прийнято рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ (органу інспектування державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» від 20.09.2023, відповідно до якого тимчасово зупинено з 22.09.2023 дію атестата про акредитацію ООВ № 70269 тип А, дійсного з 17.11.2021 до 29.11.2023, до 29.11.2023 та зобов`язано повернути атестат про акредитацію до НААУ у термін до 09.10.2023.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд погоджується із доводами заявниками, що оскаржуване рішення прямо НААУ впливає на господарську діяльність підприємства.

Також, суд зауважує, що тимчасове зупинення підприємству органом із сертифікації має негативний вплив і на ділову репутацію останнього, як суб`єкта господарювання, для відновлення якої слід буде докласти значних сил.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози порушення прав заявника.

Оскільки правомірність рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ (органу інспектування державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці»), та звердженого в.о. директора Національного агенства з акредитації України підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Крім того, у цьому випадку, вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.

Додатково слід зазначити, що суд вбачає очевидні ознаки протиправності рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ від 20.09.2023.

Так, з протоколу невідповідності №02/24 від 31.07.2023, розділ «ПІДТВЕРДЖЕННЯ УСУНЕННЯ НЕВІДПОВІДНОСТІ», випливає, що невідповідності, які було встановлено аудитором/експертом з акредитації Ганечко М.Є. 31.07.2023, усунуто ЗЕТЦ 31.08.2023, про що свідчить позначка та підпис самого аудитора/експерта.

В зв`язку з чим незрозумілим є рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ від 20.09.2023, прийняте саме в зв`язку з відсутністю доказів впровадження ЗЕТЦ коригувальних дій на виконання вимог НААУ.

Суд також не може оминути увагою і той факт, що дія атестата про акредитацію ООВ № 70269 тип А, дійсного з 17.11.2021 до 29.11.2023, закінчується 29.11.2023. А згідно рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ, дія такого зупинена саме до 29.11.2023. Тобто, зазначеним рішенням фактично зупинено всю діяльність ЗЕТЦ.

Відповідно до ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 154, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

заяву державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ (Орган з інспектування Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці»), затвердженого в.о. директора Національного агентства з акредитації України 20.09.2023, яким тимчасово зупинено з 22.09.2023 дію атестата про акредитацію ООВ № 70269 тип А, дійсного з 17.11.2021 до 29.11.2023 та зобов`язано ОВВ повернути атестат про акредитацію до Національного агентства з акредитації України в термін до 09.10.2023.

Відповідно до частини 8 статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 25.09.2023.

Суддя Потабенко Варвара Анатоліївна