Справа № 400/9552/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 р. № 400/9552/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (далі відповідач-1), Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач-2), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Головному управлінні Військової служби правопорядку в період з квітня 2017 року до 28.02.2018; зобов`язати відповідача-2 провести позивачу нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби в Збройних Силах України у Головному управлінні Військової служби правопорядку в період з квітня 2017 року до 28.02.2018; визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо ненадання повної відповіді на запит на інформацію від 16.02.2021 позивачу; зобов`язати відповідача-2 надати позивачу повну відповідь на запит на інформацію від 16.02.2021.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі протиправно не нарахували та не виплатили позивачу індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2017 року до 28.02.2018. Позивач вказує, що відповідач-2 не надав йому інформацію щодо підстав ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення та довідку про виплачене грошове забезпечення.

Ухвалою від 18.10.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі та постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження; зобов`язав відповідача одночасно з поданням відзиву на позовну заяву подати до суду довідки щодо сум нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018.

Ухвалою від 24.05.2022 суд зупинив провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 21.06.2023 суд поновив провадження в адміністративній справі.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що перебуває на фінансовому забезпеченні у відповідача-2, а тому не уповноважений проводити будь-які виплати, зокрема і індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними.

Відповідач-2 подав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на норми Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), та вказуючи, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Відповідач-2 зазначає, що позивач не надав будь-яких розрахунків, платіжних документів, розрахункових листів, сукупність яких би свідчила про порушення порядку індексації грошового забезпечення. Відповідач-2 заперечив доводи позивача про ненадання відповіді на запит на інформацію, вказавши, що надав таку відповідь.

Витребуваної довідки про суму нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018 відповідач-2 не подав, пославшись на передачу документації (за період до 31.12.2018) на зберігання до архівної установи.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У спірний період (з 01.04.2017 до 28.02.2018) позивач проходив військову службу у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних Сил України.

З 22.06.2020 позивача виключено із списків особового складу Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України-начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 22.06.2020 № 125.

У період з 01.04.2017 до 28.02.2018 позивач перебував на фінансовому забезпеченні у відповідача-2 і йому не нараховувалася і не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Цю обставину суд установив з пояснень позивача, наведених у позовній заяві, не заперечених і не спростованих відповідачами.

Обставина невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період підтверджується також змістом листа відповідача-2 від 18.03.2021 № 305/516.

Позивач направив відповідачу-2 запит від 16.02.2021 про надання інформації щодо підстав ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 10.03.2017 до 28.02.2018 та довідки про фактично отримане грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 10.03.2017 до 28.02.2018 з урахуванням усіх складових.

У відповідь на запит листом від 18.03.2021 № 305/516 відповідача-2 повідомив позивачу, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів усіх рівнів; виділений у 2017 році фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління (військових частин, установ), зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління, не дозволяв проводити індексацію.

Отже, відповідач-2 надав позивачу інформацію про підстави ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення.

Довідку про фактично отримане грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 10.03.2017 до 28.02.2018 з урахуванням усіх складових відповідач-2 позивачу не надав. При цьому у листі від 18.03.2021 № 305/516 відповідач-2 вказав на відсутність у нього документів щодо проведених виплат військовослужбовцям до 01.01.2016. Про відсутність у нього документів за період з 10.03.2017 до 28.02.2018 відповідач-2 у листі від 18.03.2021 № 305/516 не зазначив.

На виконання ухвали суду від 18.10.2021 відповідач-2 листом від 04.11.2021 № 305/2114 повідомив про те, що картки особистих рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління, до 31.12.2018 установленим порядком передано на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених Законом.

Абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII встановлює, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Згідно частиною першою статті 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (стаття 4 Закону № 1282-XII).

Стаття 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначає, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078, він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

За нормами пункту 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пункт 5 Порядку № 1078 визначає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що, відповідно до вимог законодавства, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення 01.04.2017 до 28.02.2018 є порушенням вимог Закону № 1282-XII, Порядку № 1078 та порушує права позивача.

Оскільки у період з 01.04.2017 до 28.02.2018 відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, а тому - про наявність підстав для визнання цієї бездіяльності протиправною та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018.

Щодо решти позовних вимог суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII „Про інформацію (далі Закон № 2657-XII), кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

За нормами частини другої статті 7 Закону № 2657-XII, ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону № 2657-XII, кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

За нормами статті 14 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР „Про звернення громадян (далі Закон № 393/96-ВР), органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суд не застосовує до спірних правовідносин норми Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI „Про доступ до публічної інформації, оскільки запитувана позивачем інформація не належить до публічної.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не надав на звернення позивача довідку про фактично отримане грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 10.03.2017 до 28.02.2018 з урахуванням усіх складових.

Разом з тим, як установив суд, відповідач-2 передав на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України картки особистих рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління, за період до 31.12.2018.

Також суд ураховує, що, виходячи з доводів позову, зазначена довідка була потрібна позивачу для установлення підстав звернення до суду з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

За такого зобов`язанням відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення повністю забезпечується ефективний захист прав позивача.

У задоволенні позовних вимог до відповідача-1 належить відмовити, оскільки позивач перебував на фінансовому забезпеченні у відповідача-2.

На підставі вищенаведеного позов належить задовольнити частково.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статями 2, 9, 19, 77, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код: 22990368), Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (пр-т Перемоги, 55/2, м. Київ, 03113, ідентифікаційний код: 24978880) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає в ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018.

У задоволенні решти позовних вимог до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України відмовити.

У задоволенні позовних вимог до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна