Справа № 140/11642/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/11642/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет звернулося з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2023 року №95/33000703.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління ДПС у Полтавській області провело фактичну перевірку господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ТОВ Вест Петрол Маркет - АЗС з магазином, що знаходиться за адресою: Полтавська область, село Супрунівка, вулиця Київська, 4В та за результатами перевірки склало акт від 26.01.2023 року №815/16-31-09-01/42663493, у якому встановлено порушення товариством підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі акта перевірки від 26.01.2023 року №815/16-31-09-01/42663493 Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 16 лютого 2023 року прийняте податкове повідомлення-рішення №95/33000703 про застосування штрафу в сумі 20 000,00 грн.

ТОВ Вест Петрол Маркет не погоджується з податковим повідомленням-рішенням та вважає, що воно суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню як з підстав незаконності самої перевірки, так з підстав необґрунтованості її висновків.

Підставою для проведення фактичної перевірки слугував наказ від 16.01.2023 №101-п про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання згідно з додатками. Проте, наказ не містить підстав для проведення перевірки. В наказі є посилання на підпункт 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, разом з тим відсутні будь-які посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки.

Позивач вважає, що оскільки наказ не містить відомостей, передбачених абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України, які є обов`язковими, то за відсутності обов`язкових реквізитів ні додаток, ні витяг з нього не можуть оцінюватися як такі, що відповідають вимогам, які ставляться до порядку оформлення наказів про проведення податкових перевірок; контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки ТОВ Вест Петрол Маркет без жодної визначеної законом умови, за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржуване податкове-повідомлення рішення, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, прийнятого за результатами такої перевірки.

Крім того, передбачені у пп.80.2.2, 80.2.3 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно з фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства під час здійснення розрахункових (касових) операцій, наявності ліцензій/патентів в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.

Однак, зі змісту наказу на проведення перевірки неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.

Відтак, наказ контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, оскільки в ньому відсутнє посилання на фактичну підставу для проведення перевірки, Відповідачем не зазначено яка саме інформація стала підставою для її призначення.

Водночас, не відповідає дійсності твердження відповідача про виявлення під час перевірки паливороздавальної колонки (витратоміра-лічильника), яка не вказана в Довідці розпорядника акцизного складу пального, позаяк в акті перевірки не зазначено жодних ідентифікуючих ознак такої ПРК ні її серійного (ідентифікаційного) номеру, ні марки (моделі) такої ПРК, також не долучено жодних належних та допустимих доказів здійснення реалізації пального через таку ПРК.

Таким чином, акт перевірки за наслідками якого Відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення не містить опису обставин та документів, які б підтверджували здійснення позивачем відпуск пального через незареєстрований витратомір- лічильник.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

19.06.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Правом на недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не скористався.

В той же чає, посадова особа товариства жодних зауважень чи заперечень (застережень) до наказу №101-п від 16.01.2023 року та проведенню фактичної перевірки не мала.

Крім того, зазначає, що відповідно до пп.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Тобто, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу.

Звертає увагу суду на те, що під час проведення фактичної перевірки встановлено паливо - роздавальну колонку, яка не вказана в Довідці про розпорядника акцизного складу пального та на якій відсушій заводський номер витратоміра. Також, на вище вказану паливо - роздавальну колонку ТОВ Вест Петрол Маркет не надано формуляр ПРК та результати повірки. Через зазначену паливо - роздавальну колонку здійснюється відпуск дизельного пального.

Відтак, за результатами перевірки з встановлено розбіжність між інформацією наведеною в довідці про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівноміри з фактично наявними на акцизному складі паливо - роздавальними колонками.

Враховуюче вищенаведене, вважає винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 16.02.2023 року №95/3300703 на суму 20 000,00 грн повністю правомірними та таким, що не підлягає скасуванню.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що працівниками Головного управління ДПС у Полтавській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, де здійснює господарську діяльність ТОВ Вест Петрол Маркет - АЗС з магазином, що знаходиться за адресою: Полтавська область, село Супрунівка, вулиця Київська, 4В, за результатами якої складено акт перевірки від 26.01.2023 року №815/16-31-09-01/42663493.

В акті перевірки від 26.01.2023 року №815/16-31-09-01/42663493 встановлено, що згідно довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри на даному акцизному складі (№1007285) встановлено 6 паливо - роздавальних колонок з відповідними серійними номерами, що зазначені в довідці про розпорядника акцизного складу пального (ПРК №0840073; №0840106; №0830120; №0839221; №0840147, №0804012).

Під час проведення фактичної перевірки встановлено паливо - роздавальну колонку, яка не вказана в Довідці про розпорядника акцизного складу пального та на якій відсутній заводський номер витратоміра. Також на вище вказану паливо - роздавальну колонку ТОВ Вест Петрол Маркет не надано формуляр ПРК та результати повірки. Через зазначену паливо - роздавальну колонку здійснюється відпуск дизельного пального. Відповідно вимог Податкового кодексу України п.п.230 1.2 п 230.1 ст. 230 від 02.12.2010 №2755-Vl (зі змінами та доповненнями) забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів - лічильників, рівномірів лічильників та резервуарів

За результатами перевірки з даного питання встановлено розбіжність між інформацією наведеною в Довідці про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівноміри з фактично наявними на акцизному складі паливо - роздавальними колонками.

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, у зв`язку з не внесенням до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме встановлено відсутність витратоміра-лічильника.

На підставі даного акту перевірки від 26.01.2023 року №815/16-31-09-01/42663493, Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 16 лютого 2023 року прийняте податкове повідомлення-рішення №95/33000703 про застосування штрафу в сумі 20 000,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 03.05.2023 №10771/6/99-00-06-03-02-06, скаргу Товариства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 16.02.2023 №95/33000703 - без змін.

ТОВ Вест Петрол Маркет не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржило його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Позивач вважає, що фактична перевірка проведена без законних на те підстав, оскільки наказ №101-п від 16.01.2023 року не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, а саме в ньому відсутнє посилання на фактичну підставу для проведення перевірки. Мета перевірки не відповідає юридичній підставі, зазначеній у пп.80.2.2, 80.2.3 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Крім того, передбачені у пп.80.2.2, 80.2.3 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно з фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства під час здійснення розрахункових (касових) операцій, наявності ліцензій/патентів в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.

Таким чином вважає, що контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки товариства без жодної визначеної Законом умови, за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення. Внаслідок цього, на думку позивача, зазначені обставини є самостійними, окремими, умовами визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що прийняте за наслідками такої перевірки.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 12.08.2021 (справа №140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 20.03.2018 (справа №820/4766/17), від 22.05.2018 (справа №810/1394/16) Верховний Суд вказав, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України щодо визначення цієї підстави фактичної перевірки кореспондується з нормами Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР (з наступними змінами і доповненнями).

Водночас, у постановах від 16.09.2021 (справа №120/1431/20-а), від 12.10.2021 (справа №120/5729/20-а), від 21.12.2022 у справі №500/1331/21, від 11.05.2023 у справі №500/5559/21 Верховний Суд вказав на необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, і конкретні фактичні підстави її призначення (відповідно до підстав, визначених нормами цього підпункту).

При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Таким чином, норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає дві самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, однак в наказі №101-п від 16.01.2023 року підстава проведення перевірки відповідно до вичерпного переліку підстав, з яких може проводитися фактична перевірка, встановленого нормами пункту 80.2 статті 80 ПК, не зазначена.

Також, варто наголосити, що передбачені у пп.80.2.2, 80.2.3 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно з фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства під час здійснення розрахункових (касових) операцій, наявності ліцензій/патентів в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.

Однак, зі змісту наказу на проведення перевірки неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.

Навіть за наявності у податкового органу права на проведення перевірки, у зв`язку із здійсненням функцій контролю, вказане не позбавляє такий податковий орган обов`язку конкретизувати у наказі на призначення перевірки одну з передбачених пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстав.

Крім того, в наказі на проведення фактичної перевірки поряд з пп.80.2.5 міститься посилання і на пп.80.2.2 та пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України, як на одну з підстав призначення перевірки.

Так, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України визначає, що фактична перевірка проводиться з підстави наявності та/або отримання у встановленому законодавством порядку податковим органом інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, а пп.80.2.3 належно оформленого звернення покупця, які свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій.

Водночас, у наказі відсутні посилання і на ці джерела виникнення податкової інформації стосовно наявності порушень позивачем визначених пп.80.2.2 та пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України норм законодавства.

Відповідний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Формулювання конкретного змісту наказу хоча і є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього п.81.1 ст.81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а.

Отже, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував та не навів суду, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства.

Узагальнюючи вищевикладене, можна зробити висновок, що правильність оформлення наказу про проведення фактичної перевірки та його повнота є однією із найважливіших передумов для того, щоб контролюючий орган приступив до її проведення. Саме визначені у наказі юридична і фактична підстави окреслюють предмет і межі перевірки, а в подальшому утворюють предмет доказування в адміністративній справі у разі виникнення спору про правомірність призначення перевірки.

З наказу про призначення перевірки неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірок.

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст.19-1 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).

Водночас суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями податковий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

У постанові від 22.09.2020 (справа №520/8836/18) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Верховий Суд зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання. Таку правову позицію підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду і в постановах від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі №500/1331/21.

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги відсутність у наказі про призначення перевірки фактичних підстав для їх проведення, які не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно.

Такі допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ТОВ Вест Петрол Маркет призводять до відсутності правових наслідків такої, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого за її результатами.

Поряд з цим, при вирішенні спору суд вважає за доцільне перевірити висновки фактичної перевірки, які слугували підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та, які зводяться до встановлення порушень позивачем підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, у зв`язку з не внесенням до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а саме: відсутністю витратоміра-лічильника.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Розпорядником акцизного складу є суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального (підпункт 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 230.1.4. пункту 230.1 статті 230 ПК України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою КМУ №891 від 22.11.2017 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі - Порядок №891).

Згідно пп.1 та 2 п.2 Порядку №891, витратомір-лічичьник (дачі - витратомір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах; рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Зі змісту наведених норм чинного законодавства України випливає, що кожний введений в експлуатацію стаціонарний резервуар, розташований на акцизному складі, повинен бути обладнаний рівнеміром-лічильником, який повинен відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. Кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу, розташоване на акцизному складі, повинно бути обладнане витратомірами-лічильниками. Водночас, функції витратомірів-лічильників можуть виконувати встановлені на акцизних складах паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства.

Відтак, враховуючи наведені положення ПК України, реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі підлягають, зокрема, витратоміри-лічильники (паливороздавальні колонки).

Як встановлено під час перевірки та не заперечується сторонами, ТОВ Вест Петрол Маркет на АЗС використовує шість ПРК, які виконують функції витратомірів-лічильників та які зареєстровані у відповідному реєстрі за відповідними серійними (ідентифікаційними) номерами: D0840073, D0840106, D0830120, D0839221, D0840147, 804012.

Водночас, суд вважає, що не заслуговує на увагу твердження контролюючого органу про виявлення під час перевірки паливороздавальної колонки (витрагоміра-лічильника), яка не вказана в довідці розпорядника акцизного складу пального, оскільки в акті перевірки не зазначено жодних ідентифікуючих ознак такої ПРК ні її серійного (ідентифікаційного) номеру, ні марки (моделі) такої ПРК, також не долучено жодних належних та допустимих доказів здійснення реалізації пального через таку ПРК.

Як вже було зазначено вище, згідно положень пп.230.1.2 п.230.1 ст.203 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Відтак, для застосування санкцій передбачених п.128.1-1 ст.128 ПК України, обов`язковим є зокрема встановлення факту використання витратомірів-лічильників, який не внесений до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить жодного опису щодо інформації, якою повинен володіти контролюючий орган, щодо здійснення (або не здійснення) ТОВ Вест Петрол Маркет реалізації пального з використанням незареєстрованого у відповідному реєстрі витратоміра-лічильника.

При цьому, саме на відповідача, як на контролюючий орган, який проводив відповідну перевірку покладено обов`язок в частині перевірки вказаних обставин та зазначення про них, із посиланням на відповідні документи, які їх підтверджують, у акті перевірки за наслідками такого контрольного заходу відносно господарюючого суб`єкта.

Однак, всупереч наведеному, акт перевірки за наслідками якого відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення не містить опису обставин та документів, які б підтверджували здійснення ТОВ Вест Петрол Маркет відпуск пального через незареєстрований витратомір-лічильник.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав доказів щодо спірних обставин, які б відповідали ознакам достовірності, достатності, належності та допустимості, а отже не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням процедури, визначеної законом.

Відтак, суд вважає, що встановлений перевіркою факт відсутності у ТОВ Вест Петрол Маркет на АЗС з магазином, що знаходиться за адресою: Полтавська область, село Супрунівка, вулиця Київська, 4В на одному ПРК рівнеміра-лічильника, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про неправомірне застосування штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 16.02.2023 року №95/33000703, яким до позивача застосовано штраф в сумі 20 000 грн, винесене відповідачем з порушенням вищевказаних вимог законодавства, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 684,00 грн, який сплачений згідно із платіжною інструкцією від 18.05.2023.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.02.2023 року №95/33000703.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, 1 ).

Відповідач: Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (Код ; 79026, м. Львів, вул. Стрийська,35).

Суддя Ю.Ю. Сорока