Справа № 640/15470/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року № 640/15470/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представника позивача - Руденка О.А., представника відповідача - Осядлої М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Апарату Верховної Ради України № 1565-к від 01.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Управління - керівника відділу»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи;

- стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2022 по дату ухвалення рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в цій адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

На виконання вимог Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/15470/22 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2022 року адміністративну справу прийнято до провадження суддею ОСОБА_2 та призначено справу до судового розгляду.

Позов обґрунтований тим, що Розпорядженням Апарату Верховної Ради України № 1565-к від 01.09.2022 ОСОБА_1 звільнена з посади заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи у зв`язку зі зміною структури управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 24 Закону України «Про відпустки», п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Однак, на переконання позивача, відповідач в порушення вимог ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» одночасно із врученням 27.07.2022 позивачу письмового попередження про можливе вивільнення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не запропоновано іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей та взагалі не проінформовано про наявні вакантні посади. Також позивач наголошує, що посада, яку вона займала, хоча й скорочена, проте структурний підрозділ, який очолювала позивач не ліквідовано, або реорганізовано у визначеному законодавством порядку. Новим штатним розписом в редакції Розпорядження № 507-к визначено дві посади «заступник керівника Управління - керівник відділу», як і було визначено штатним розписом в попередній редакції. Однак, згідно з Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 1468-к від 22.08.2022 на посаду заступника керівника Управління - керівника відділу призначено іншу особу - ОСОБА_3 , тобто на момент вручення письмового попередження про можливе вивільнення 27.07.2022 посада заступника керівника Управління - керівника відділу була вільна, і, відповідно, відповідач був зобов`язаний одночасно із попередженням запропонувати позивачу таку посаду.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне вивільнення, так само і на час видання спірного розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради України від 01 вересня 2022 року № 1565-к, врегульована положеннями Закону України «Про державну службу», що виключає застосування Кодексу законів про працю України до спірних правовідносин. Відповідач наголошує, що виробнича необхідність проведення змін на підприємствах, в установах, організаціях є прерогативою і законним правом, що належить роботодавцю. Також вказує, що ОСОБА_1 своєчасно попереджена про звільнення з роботи, їй запропоновано іншу роботу в Апараті Верховної Ради України, у зв`язку з чим, відповідач дотримав процедуру звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У чергове судове засідання, призначене на 25.08.2023, з`явились представники сторін. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Натомість, представник відповідача проти позову заперечував.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розпорядженням Апарату Верховної Ради України № 1736-к від 21.10.2020 відповідно до ст. 41 Закону України «Про державну службу», п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 призначена на посаду заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи порядком переведення з Міністерства розвитку громад та територій України за погодженням між керівниками органів.

Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 507-к від 22.07.2022 «Про внесення змін до штатного розпису Апарату Верховної Ради України» внесено зміни до штатного розпису Апарату Верховної Ради України - скорочено чисельність Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування та затверджено нову структуру Управління і штатну чисельність у кількості 18 штатних одиниць.

27.07.2022 позивачу вручено письмове попередження про можливе вивільнення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

25.08.2022 позивачу вручено письмову пропозицію, згідно якої у зв`язку із скороченням посади заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи відповідно до Розпорядження Голови Верховної Ради України № 507-к від 22.07.2022 «Про внесення змін до штатного розпису Апарату Верховної Ради України» запропоновано посаду головного консультанта відділу інформаційно-організаційної та аналітичної роботи Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування.

У свою чергу, ОСОБА_1 просила надати 30-денний термін для погодження чи відхилення запропонованої посади.

Розпорядженням Апарату Верховної Ради України № 1565-к від 01.09.2022 ОСОБА_1 звільнена з посади заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи у зв`язку зі зміною структури управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу», ст. 24 Закону України «Про відпустки», п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Не погоджуючись з вказаним розпорядженням Апарату Верховної Ради України № 1565-к від 01.09.2022, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статті 38, 43 Конституції України передбачають, що громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-V111 «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частинами першою - третьою статті 5 Закону України «Про державну службу» установлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення.

Частиною першою статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За змістом частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої вказаної статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Предметом спору у цій справі є звільнення державного службовця відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII (у зв`язку у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису).

Відповідно до статті 7 Регламенту Верховної Ради України організаційне, юридично-експертне, науково-експертне, документальне, інформаційне, а також матеріально-технічне, господарсько-правове та фінансове забезпечення діяльності Верховної Ради, її органів, народних депутатів, депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді здійснює Апарат Верховної Ради.

Апарат Верховної Ради діє на основі Положення про Апарат Верховної Ради. Положення про Апарат Верховної Ради та Положення про структурний підрозділ Апарату Верховної Ради затверджуються Головою Верховної Ради України.

Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року № 769, в редакції розпорядження Голови Верховної Ради України № 734 від 20 листопада 2014 р., затверджено Положення про Апарат Верховної Ради України.

Структура Апарату відповідно до пункту 35 частини першої статті 85 Конституції України, а також його гранична чисельність затверджуються Верховною Радою України.

Водночас, штатний розпис Апарату та чисельність працівників структурних підрозділів Апарату затверджуються Головою Верховної Ради України (пункт 3 розділу І Положення про Апарат Верховної Ради України).

Відповідно до Положення про Апарат Верховної Ради України, розпорядженням Голови Верховної Ради України від 22 липня 2022 року № 507-к внесені зміни до штатного розпису Апарату Верховної Ради України.

Зокрема, скорочена чисельність Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування на 4 штатні одиниці та затверджена нова структура Управління і штатна чисельність у кількості 18 штатних одиниць.

Як наголошує відповідач, внесення змін до штатного розпису Апарату Верховної Ради України не призвело до зміни структури Апарату Верховної Ради України.

Матеріали справи свідчать, розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України «Про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника Управління - керівник відділу» від 21 жовтня 2020 року № 1736-к позивача призначено з 22 жовтня 2020 року на посаду заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи порядком переведення з Міністерства розвитку громад та територій України за погодженням між керівниками органів.

01 вересня 2022 року розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Управління - керівника відділу» від 01 вересня 2022 року № 1565-к позивач звільнена з посади за пунктом 1 частини першої, частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі зміною структури Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування. Підставою слугувало розпорядження Голови Верховної Ради України від 22 липня 2022 року № 507-к «Про внесення змін до штатного розпису Апарату Верховної Ради України».

Отже, ОСОБА_1 звільнена з державної служби відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби.

Суд зауважує, що процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне вивільнення, так само і на час видання спірного розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради України від 01 вересня 2022 року № 1565-к, врегульована положеннями Закону України «Про державну службу», що, за загальним правилом, виключає застосування Кодексу законів про працю України до спірних правовідносин.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, повторював, що обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку зі зміною структури Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування на підставі Розпорядження Голови Верховної Ради України від 22 липня 2022 року № 507-к та відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 27 липня 2022 року попереджена про можливе наступне вивільнення із займаної посади через 30 днів від дня підписання попередження.

25 серпня 2022 року відповідач запропонував позивачу вакантну посаду - головного консультанта Відділу інформаційно-організаційної та аналітичної роботі Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування, про що ознайомлено позивача 25.08.2022.

Однак, ОСОБА_1 просила надати 30-денний термін для погодження чи відхилення запропонованої посади.

Тобто, позивач не виявив бажання зайняти запропоновану посаду.

Суд зазначає, що Законом України «Про державну службу» не передбачено обов`язку суб`єкта призначення щодо надання 30-денного терміну для розгляду та вивчення пропозиції вакантної посади для державного службовця.

Наведені обставини свідчать, що відповідач дотримався процедури звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що відповідач всупереч ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII не запропонував їй рівнозначну посаду, яка на момент вручення письмового попередження про можливе вивільнення (27.07.2022) була вільна, а саме: посаду заступника керівника Управління - керівника відділу, яка визначена новим штатним розписом в редакції Розпорядження № 507-к та на яку розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 1468-к від 22.08.2022 призначено іншу особу - ОСОБА_3 , суд зазначає таке.

Як зазначалось, Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 507-к від 22.07.2022 внесені зміни до штатного розпису Апарату Верховної Ради України - скорочено чисельність Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування на 4 штатні одиниці та затверджено нову структуру Управління і штатну чисельність у кількості 18 штатних одиниць.

Зокрема, визначено наступну чисельність штатних одиниць:

керівник Управління - 1 шт. од;

відділ взаємодії з органами виконавчої влади та місцевого самоврядування (7 шт. од., в тому числі заступник керівника Управління - керівник відділу);

відділ інформаційно-організаційної та аналітичної роботи (6 шт. од., в тому числі заступник керівника Управління - керівник відділу);

відділ з питань адміністративно-територіального устрою і місцевих виборів (4 шт. од.).

Отже, як вбачається із вказаного Розпорядження № 507-к штатним розписом в новій редакції визначено дві посади «заступник керівника Управління - керівник відділу».

Згідно із штатним розписом в редакції Розпорядження № 507-к не передбачено посади заступника керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівника відділу інформаційно-консультативної роботи (яку займала позивач), а зазначена нова посада - заступник керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівник відділу інформаційно-організаційної та аналітичної роботи.

Згідно з Положенням про Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 949-к від 29.12.2020 до складу Управління входять підрозділи:

1) відділ взаємодії з органами виконавчої влади та місцевого самоврядування;

2) відділ інформаційно-консультативної роботи;

3) організаційно-аналітичний відділ;

4) відділ адміністративно-територіального устрою.

Фактично, в цьому випадку відбулося об`єднання двох відділів Управління, а саме: відділу інформаційно-консультативної роботи із організаційно-аналітичним відділом та створено нову структурну одиницю - відділ інформаційно-організаційної та аналітичної роботи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскільки станом на час, коли відповідач запропонував позивачу посаду консультанта Відділу інформаційно-організаційної та аналітичної роботі (25.08.2022) рівнозначна посада - заступник керівника Управління по зв`язках з місцевими органами влади і органами місцевого самоврядування Апарату Верховної Ради України - керівник відділу інформаційно-організаційної та аналітичної роботи не була вакантною, оскільки розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 1468-к від 22.08.2022 призначено іншу особу - ОСОБА_3 .

Отже, виходячи із встановлених судом обставин у спірних правовідносинах вбачається, що відповідно до ст. 87 Закону № 889-VIII відповідач запропонував позивачу, як виняток, нижчу посаду державної служби посаду, проте остання не виявила бажання її зайняти, тому згадані доводи позивача є безпідставними.

Підсумовуючи наведене, суд уважає, що оскаржуване розпорядження відповідача є таким, що відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнято з дотриманням приписів ст.87 Закону № 889-VIII, а тому не підлягає скасуванню судом.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 05 січня 2023 року у справі №340/2871/21.

Оскільки вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання розпорядження про звільнення протиправним та його скасування, то ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Приписами ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 25 вересня 2023 р.