Справа № 480/7104/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 р. Справа № 480/7104/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 12.07.2021 року на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 червня 2021 року у справі №480/2830/21;
2) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 18.02.2022 року на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №480/2829/21;
3) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі №480/6855/22;
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 12.07.2021 року на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 1 червня 2021 року у справі № 480/2830/21.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач протиправно, всупереч вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 № 159, не виплатив компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення: виплаченої 12.07.2021 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі № 480/2830/21; виплаченої 18.02.2022 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 у справі №480/2829/21; виплаченої 24.06.2023 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №480/6855/22.
Ухвалою суду від 25.07.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що якщо суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, тому право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судових рішень та їх надходження до Військової частини НОМЕР_1 і у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення. Втім, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 в адміністративній справі №480/2830/21, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 в адміністративній справі №480/2829/21 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 в адміністративній справі №480/6855/22 виконані без затримки виплати позивачу на один і більше календарних місяців відповідної присудженої суми. Тому позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі, так як відповідачем не було здійснено затримки на один і більше календарних місяців виплати сум, присуджених відповідно до вказаних рішень.
Після відкриття провадження у справі було встановлено, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою від 11.09.2023 позовну заяву у цій справі було залишено без руху. Представник позивача усунув недоліки позовної заяви, після чого ухвалою суду від 15.09.2023 розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та зобов`язано відповідача надати суду копію заяви позивача (у разі звернення) про нарахування спірної компенсації втрати частини грошових доходів (а.с.40).
Так, на виконання ухвали суду від 15.09.2023 представник Військової частини НОМЕР_1 подав до суду пояснення, в якому вказано, що заява про нарахування спірної компенсації втрати частини грошових доходів від ОСОБА_1 або від його представника, виходячи з наявної інформації, до Військової частини НОМЕР_1 не надходила (а.с.45).
Станом на сьогодні відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.8) та визнається сторонами.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2019 №62 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 22.03.2019 №28-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 01.03.2019 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.8).
Втім у подальшому позивачем було встановлено, що йому при звільненні не було виплачено належне грошове забезпечення, у зв`язку з чим позивач звертався за захистом своїх прав до суду.
Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №480/2830/21, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.03.2019 року.
На виконання зазначеного рішення відповідачем було здійснено виплату 12.07.2021 року в розмірі 14 909,41 грн. (а.с.9, 32).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 у справі №480/2829/21, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.04.2016 по 01.03.2019 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), в період з 29.04.2016 по 28.02.2018 та в період з 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
На виконання зазначеної постанови відповідачем було здійснено виплату 18.02.2022 року в розмірі 123 356,17 грн. (а.с.9зворот, 31).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №480/6855/22, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» за 2016, 2017 рік; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» за 2018, 2019 рік; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XIІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням "індексації грошового забезпечення".
На виконання зазначеної постанови відповідачем було здійснено виплату 24.06.2023 року в розмірі 25 277,54 грн. (а.с.5зворот, 30).
Позивач, вважаючи, що йому протиправно разом з виплатами на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №480/2830/21, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 у справі №480/2829/21 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №480/6855/22 не було виплачено компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року за № 1153/2008, пунктом 242 розділу ХІІ, якого встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон - № 2050-ІІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За змістом статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок № 159), відтворюють зміст положень Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
У пункті 4 цього Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З аналізу норм Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Разом із тим суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 7 Закону № 2050-III та пункту 8 Порядку № 159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Тобто необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
Такі висновки узгоджуються із приписами статті 7 Закону № 2050-III та пункту 8 Порядку № 159.
Судом встановлено, що позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати не нарахованого/не вірно обчисленого грошового забезпечення, що вбачається з відповіді відповідача, наданої на запит суду (а.с.45). Таких заяв позивачем до позову також не надано, та такі в матеріалах справи відсутні.
Відповідно відповідач не відмовляв позивачу у виплаті такої компенсації.
Враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату йому компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач відповідно і не відмовляв у виплаті такої компенсації, суд доходить висновку, що право позивача на отримання сум компенсації станом на момент розгляду справи порушено не було, а відтак звернення позивача до суду з такими вимогами є передчасним.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023.

Суддя І.Г. Шевченко