Справа № 380/17310/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 рокусправа № 380/17310/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.06.2023 №01, яким ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея 10) перевести ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої фінансовим управлінням Самбірської районної державної адміністрації №58 від 02.06.2023, починаючи з 05.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV. 05.06.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України №1058-IV на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону України №889-VIIІ та статті 37 Закону України №3723-XII. Зазначає, що до вказаної заяви долучила копію трудової книжки, а також довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.06.2023 №58, видану Фінансовим управлінням Самбірської районної державної адміністрації. Рішенням від 06.07.2022 №97 Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Відмова обґрунтована тим, що призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю Законом не передбачено.

Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 21.08.2023 подало до суду відзив, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон 889, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державних службовців. Призначення пенсії по інвалідності державним службовцям зазначеним Законом не передбачено, натомість ст. 90 Закону 889 встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, після 01.05.2016 право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723 зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п. 10, 12 прикінцевих та перехідних положень Закону 889, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723 вік і страховий стаж. Оскільки на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби є меншим 20 років, дата звільнення з посади державної служби 15.02.2021, дата звернення із заявою до Пенсійного фонду - 05.06.2023, на час звернення до відповідача із заявою позивачка не досягла 60-річного віку, тому відсутні підстави для переведенні з пенсії по інвалідності II група з дитинства призначеної відповідно до Закону 1058 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723 з 05.06.2023.

07.09.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент подання заяви про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про державну службу (05.06.2023) досягла повних 46 років та не досягла віку встановленого ст.26 Закону №1058. Згідно записів трудової книжки, доданої до позовної заяви, страховий стаж позивача становить 42 роки 08 місяців 15 днів, стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 є меншим за 20 років. Оскільки на момент подання заяви (05.06.2023) про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про державну службу, позивачка не досягла віку встановленого ст.26 Законом №1058 та не має достатнього стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, відсутні законні підстави для переведення з пенсії по інвалідності згідно Закону №1058 на пенсію по інвалідності за Законом України Про державну службу №889.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності 2 групи з дитинства.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 позивач має наступний трудовий стаж:

-29.05.1996 прийнята на посаду економіста II категорії відділу бухгалтерії Старосамбірського райфінвідділу Львівської області з присвоєнням їй 15 рангу, присягу державного службовця прийнято;

-04.01.1999 присвоєно черговий 14 ранг;

-27.12.1999 присвоєно черговий 13 ранг;

-19.03.2003 переведена на посаду економіста І категорії бюджетного відділу;

-01.02.2008 посаду економіста І категорії бюджетного відділу перейменовано на посаду спеціаліста І категорії бюджетного відділу згідно штатного розпису;

-01.04.2011 переведена шляхом стажування на посаду провідного спеціаліста бюджетного відділу фінуправління;

-01.03.2012 переведена шляхом стажування на посаду головного спеціаліста бюджетного відділу фіну правління;

-01.05.2016 присвоєно 8 ранг державного службовця категорії «В»;

-01.05.2019 присвоєно 7 ранг державного службовця категорії «В»;

-15.02.2021 звільнено із займаної посади у зв`язку з реорганізацією фінуправління Старосамбірської районної державної адміністрації, що припиняється шляхом приєднання до Самбірської районної державної адміністрації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КзПП України;

-16.03.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття;

-27.02.2022 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття;

-28.02.2022 прийнято на посаду діловода господарсько-технічного відділу Національного природного парку «Королівські Бескиди».

На момент вирішення справи загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 08 місяців 14 днів. З них стаж державної служби 24 роки 8 місяців 18 днів, стаж державної служби станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІII) 19 років 11 місяців 3 дні.

05.06.2023 позивач звернулась із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Рішенням від 06.07.2022 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону № 889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ, у зв`язку з тим, що призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю Законом не передбачено.

Не погоджуючись із відмовою про перерахунок пенсії позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправними рішення відповідача, які порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, для набуття права на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ заявник повинен відповідати одній з вказаних вимог:

-на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України не менш як 10 років та перебування на посаді, яка належить до державної служби;

-на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України не менш як 20 років незалежно від перебування на посаді, яка належить до державної служби.

Окрім того, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17 та від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Судом установлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить 24 роки 8 місяців 18 днів, стаж державної служби станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІII) 19 років 11 місяців 3 дні, позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою Самбірської міжрайонної МСЕК №903924 від 29.06.2016.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років станом на 01.05.2016, що підтверджується копією трудової книжки позивача, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, що сторонами не оспорюється, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII. Вказане спростовує доводи відповідачів про відсутність у позивача стажу роботи на державній службі 20 років як підставу для відмови у переведенні на пенсію державного службовця.

Окрім зазначеного, суд враховує також наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13 лютого 2019 року, в якій також зазначено, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням обставин справи та з метою належного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.06.2023 №01 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по інвалідності як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, пунктів 10, 12 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця, виданої фінансовим управлінням Самбірської районної державної адміністрації №58 від 02.06.2023, починаючи з 05.06.2023 дати первинного звернення за перерахунком пенсії.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, при поданні даного адміністративного позову його не сплачувала, а доказів понесення інших витрат сторонами до суду не подано, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.06.2023 №01 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця, виданої фінансовим управлінням Самбірської районної державної адміністрації №58 від 02.06.2023, починаючи з 05.06.2023 дати первинного звернення за перерахунком пенсії.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна