Справа № 280/2103/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Справа № 280/2103/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Дічка Віталія Сергійовича (пр. Соборний, буд. 135, оф. 603, м. Запоріжжя, 69005), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 31.03.2023, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника - адвоката Дічка Віталія Сергійовича, до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не повного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у період з 01.10.2022 по 23.12.2022; стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.10.2022 по 23.12.2022 в розмірі 129 380 грн.

Крім того, позивач просить поновити строк звернення до суду із цим позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 25.02.2022. За жовтень, листопад та грудень 2022 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди у відповідності до абзацу 6 пункту 1 Постанови КМ України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у вказаних діях та заходах, проте, відповідачем вказана додаткова винагорода нарахована та виплачена не була. Вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його права та інтереси, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.04.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом, відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

17.05.2023, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла заява в якій він зазначає фактичну адресу відповідача.

08.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві зазначено, що відповідно до вимог Постанови №168 відповідачем не здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди Позивачу, за час його перебування у відпустці за станом здоров`я, оскільки відповідно до довідок ВЛК у спірний період відпустки позивачу надавались для лікування не тяжкого, а легкого ступеня поранення. В період часу з 10.12.2022 по 23.12.2022 позивач проходив медичний огляд ВЛК. Враховуючи те, що медичний огляд ВЛК не відноситься до стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я або перебування у відпустці для лікування після поранення, у відповідності до положень Постанови №168, відповідачем не здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу за час проходження ним медичного огляду ВЛК. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.06.2023, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він п.2 позовних вимог виклав в наступній редакції: «Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, за період з 01.10.2022 по 23.12.2022, з урахуванням раніше виплачених сум».

14.06.2023, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідно до останньої Довідки військово-лікарської комісії №130 від 23.12.2022, отримане 15.09.2022 позивачем поранення є важкого ступеня та пов`язане із захистом Батьківщини, що спростовує твердження відповідача. Просить позовні вимоги задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, та з 25.02.2022 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується даними з військового квитка серії НОМЕР_2 .

15.09.2022 позивач отримав поранення в зоні активних бойових дій. Зокрема, зазначене підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №440 від 02.10.2022.

Того ж дня позивач був евакуйований до військової частини НОМЕР_3 . Зазначене підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 15.09.2022 та виписним епікризом №3527 від 19.09.2022.

В період з 19.09.2022 по 07.10.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня №7» ЗМР, що підтверджується виписним епікризом №3066 від 07.10.2022.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №4248 від 13.10.2022 позивачу надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №4897 від 12.11.2022 позивачу надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №130 від 23.12.2022 отримане позивачем поранення є важкого ступеня та пов`язане із захистом Батьківщини.

У відповідності до направлення №2 від 01.01.2023 позивач з 03.01.2023 по 17.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №32 від 17.01.2023.

Позивач за жовтень 2022 року отримав додаткову винагороду у розмірі 59790 грн., за листопад 2022 року - 57547 грн., за грудень 2022 року - 78363 грн. Зазначене підтверджується виписками із банківської карти позивача.

Вважаючи, що додаткова винагорода за період з 01.10.2022 по 23.12.2022 виплачена йому не в повному, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

Пунктом 2 постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналізуючи наведені приписи пункту 1 Постанови №168, суд зазначає, що умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць є безпосередня участь військовослужбовцям Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), а також перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, позивач у спірних періодах проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 . 15.09.2022 позивач отримав поранення в зоні бойових дій. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №130 від 23.12.2022 отримане позивачем 15.09.2022 поранення є важкого ступеня та пов`язане із захистом Батьківщини.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача, що відповідно до Довідок військово-лікарської комісії №4248 від 13.10.2022 та №4897 від 12.11.2022 позивачем було отримано поранення легкого ступеня, оскільки в більш пізній (останній) Довідці військово-лікарської комісії №130 від 23.12.2022 зазначено, що отримане позивачем поранення, є пораненням важкого ступеня.

Також у спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні та знаходився у відпустках в зв`язку з пораненням.

Тобто, випадок позивача підпадає під дію п.1 Постанови №168.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 4,6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Тобто, суд визнає, що у спірних періодах позивачу, відповідно до пункту 1 Постанови №168, підлягала виплаті додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Доказів протилежного або виплати додаткової винагороди за вказані періоди відповідачем не надано.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл судом не вирішувалось. Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Дічка Віталія Сергійовича (пр. Соборний, буд. 135, оф. 603, м. Запоріжжя, 69005), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не повного нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у період з 01.10.2022 по 23.12.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, за період з 01.10.2022 по 23.12.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «27» вересня 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль