Справа № 160/15184/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі Емріх Ю.П.
представника позивача Канципа Є.Ю.
представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином)
представник третьої особи не з`явився (повідомлений належним чином)
30.06.2023 Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій просить
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенка Дмитра Борисовича від 01.06.2023 у виконавчому провадженні № 57164849 про накладення на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» штрафу в розмірі 10 200 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, у якій державний виконавець, як на підставу винесення оскаржуваної постанови, посилається на ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, оскільки у виконавчому провадженні НОМЕР_1 здійснювалось виконання рішення не майнового забороняючого, а зобов`язального характеру, строк виконання рішення державним виконавцем не встановлювався. Позивач зазначає про відсутність у державного виконавця повноважень на накладення штрафу на боржника при виконанні ухвали про заборону вчинення дій. Повним виконанням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову у виконавчому провадженні НОМЕР_1 є особисте виконання державним виконавцем дій (заходів), визначених у частині 4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 в АСВП акта державного виконавця про доведення до відома резолютивної частини рішення не містять, як наслідок, державний виконавець не мав права накладати на позивача штраф за невиконання судового рішення.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
В судове засідання, призначене на 17.07.2023, з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 08.08.2023.
Ухвалою від 17.07.2023 суд позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови - залишив без руху; встановив позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та відповідні докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст. 287 Кодексом адміністративного судочинства України.
08.08.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач зазначив, що пропуск строку обумовлено тим, що оскаржувана постанова на адресу АТ КБ «Приватбанк» не надходила, про її винесення АТ КБ «Приватбанк» стало відомо 22.06.2023 року при перевірці наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження документів у виконавчому провадженні ВП № 57164849 після отримання постанови про відкриття у іншому виконавчому провадженні ВП № 72075311.
Суд відклав розгляд справи до 29.08.2023.
Ухвалою від 08.08.2023 суд продовжив розгляд справи за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.
25.08.2023 відповідач подав до суду пояснення, в яких зазначив, що 07.09.2018, керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57164849. 20.02.2019, керуючись вимогами п. 9 частини першої ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення. 13.06.2022 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява стягувача по ВП № 57164849 ТОВ «Істейтглобал» про умисне невиконання боржником АТ КБ «Приватбанк» рішення суду, а саме: вимог ухвали № 904/3898/18 від 31.08.2018 та вжиття заходів реагування передбачених ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». 14.06.2022, керуючись вимогами ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виніс постанову про результати перевірки ВП № 57164849, якою дії державного виконавця визнані передчасними та неправомірними. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2019 начальник відділу скасував та зобов`язав заступника начальника відділу провести виконавчі дії по ВП № 57164849 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Того ж дня заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в порядку ст. 41 Закону виніс постанову про відновлення виконавчого провадження та керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення винесена постанова про накладення на боржника штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн та вимогою державного виконавця від 14.06.2022 зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, якою попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
25.08.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.
28.08.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшли пояснення представника позивача, в яких викладено правову позицію, яка є аналогічною до обставин, зазначених в позовній заяві.
29.08.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Суд відклав розгляд справи до 12.09.2023.
08.09.2023 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено, що саме: обтяжувач - АТ КБ «ПриватБанк» має звернутись до реєстратора для вилучення записів про звернення стягнення на рухоме майно. Отже правопорушення АТ КБ «Приватбанк», після внесення записів про звернення на рухом майно є тривалим до моменту вилучення запису з реєстру рухомого майна. АТ КБ «Приватбанк» на той момент не вчиняв жодних дій щодо вилучення записів, що дає підстави вважати про умисне та повторне невиконання рішення суду. Тобто на той час боржник продовжував вживати дії щодо звернення стягнення на рухоме майно стягувача, що проявляється зокрема й не вилученням запису з реєстру обтяжень рухомого майна.
В судове засідання, призначене на 12.09.2023 з`явився представник позивача через відео зв`язок та представник третьої особи. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З метою направлення пояснень третьої особи представнику позивача, суд відклав розгляд справи до 19.09.2023.
13.09.2023 представник третьої особи подав до суду заяву про долучення доказів направлення пояснень позивачу.
18.09.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшли пояснення представника позивача, в яких викладено правову позицію, яка є аналогічною до обставин, зазначених в позовній заяві.
19.09.2023 на офіційну електронну адресу суду надійшли пояснення представника позивача, в яких зазначено, що третя особа вводить суд в оману, достеменно знаючи про відсутність наміру АТ КБ «Приватбанк» звертати стягнення на предмет забезпечення в позасудовому порядку. Третя особа належним чином не заперечує та не спростовує підстав позовних вимог.
Суд відклав розгляд справи до 26.09.2023.
В судове засідання, призначене на 26.09.2023, з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечував.
Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, по дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ТОВ «Істейтглобал» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «СК «Інгосстрах» про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ «Приватбанк» шляхом направлення на адресу ТОВ «Істейтглобал» вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013р.; визнання відсутності у АТ КБ «Приватбанк» права вимоги до ТОВ «Істейтглобал» сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013р. №DNHSLN103662 від 03.06.2013 року від 15.12.2016 року та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ «СК «Інгосстрах» шляхом направлення на адресу ТОВ «Істейтглобал» листа-повідомлення про розірвання ( в частині поруки ПрАТ СК "Інгосстрах") договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013, від 09.08.2018 №09-08/18.
Ухвалою від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 Господарський суд Дніпропетровської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» про забезпечення позову задовольнив.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 31.08.2018 набрала законної сили 31.08.2018.
Боржник - АТ КБ «Приватбанк»; стягувач - ТОВ «Істейтглобал».
В пункті 2 постанови зазначила, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кузема Яна Григорівна винесла постанову від 20.02.2019 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1. В постанові зазначила, що рішення виконано фактично у повному обсязі відповідно до вимог виконавчого документа.
13.06.2022 стягувач ТОВ «Істейтглобал» звернулось до начальника Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про вжиття заходів реагування, що передбачені ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом з урахуванням фактичного порушення (невиконання судового рішення тощо).
14.06.2022 начальник Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області прийняв постанову про результати перевірки, якою визначив дії державного виконавця Куземи Я.Г передчасними та неправомірними; постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2019 ВП НОМЕР_1 скасував; зобов`язав заступника начальника відділу Олійник І.В. по ВП НОМЕР_1 провести виконавчі дії в порядок, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».
14.06.2022 заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. виніс постанову про відновлення виконавчого провадження НОМЕР_1.
14.06.2022 заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. виніс постанову у ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення на користь держави в сумі 5100 грн.
В пункті 2 постанови зазначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.
09.05.2023 заступник начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитро Лисенко направив учасникам виконавчого провадження НОМЕР_1 лист з вимогою повідомити про виконання або повторне невиконання без поважних причин боржником АТ КБ «Приватбанк» рішення суду.
23.05.2023 заступник начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитро Лисенко виніс постанову про стягнення виконавчого збору у ВП НОМЕР_1.
В пункті 2 постанови зазначено про зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою Господарський суд Дніпропетровської області від 27.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №904/1575/22.
Попередньо, до звернення з позовом у справі №904/1575/22, позивач звернувся з позовом у справі №904/3898/18.
Як зазначалось вище, суд згідно із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 встановив, що предметом цього позову є визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» шляхом направлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користуванням кредитом по кредитному договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013, визнання відсутньою у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» сплати за користуванням кредитом за договором від 03.06.2013 № DNHSLN103662, від 15.12.2016 та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ «СК «Інгосстах» шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» листа повідомлення про розірвання (в частині поруки ПрАТ «СК «Інгосстах») договору № DNHSLN103662 від 03.06.2013, від 09.08.2018 №09-08/18.
Ухвалою Господарський суд Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 забезпечив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал», зокрема, заборонено Акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» та будь-яким особам в його інтересах вживати будь-які заходи щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору № DNHSLN103662/DZ від 15.12.2016.
Згідно із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 06.06.2022 всупереч зазначеній забороні Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (обтяжувач) 23.05.2022 зареєстровано звернення стягнення на заставлене майно за договором застави № DNHSLN103662/DZ від 15.12.2016.
Зазначені дії Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» стали підставою для звернення з позовом у справі №904/1469/22.
05.06.2023 заступник начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитром Лисенком винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження НОМЕР_1.
08.06.2023 заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитро Лисенко склав повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та направив до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
13.06.2023 заступник начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитро Лисенко виніс постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1. В постанові зазначив, що боржником рішення суду не виконано, у зв`язку з чим державний виконавець 08.06.2023 направив повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).
Згідно із статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із частиною 4 ст. 18 Закону №1404-VIІІ вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
На підставі ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктом 5 ч.1 ст. 19 Закону №1404-VIІІ встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
В пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений статтею 63 Закону №1404-VIІІ.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно із ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
На підставі ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:
1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом (у тому числі передача цінних паперів електронної форми існування у власність обтяжувача відповідно до законодавства про депозитарну систему України);
2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;
3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;
4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери.
5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження або іншого строку, встановленого за домовленістю обтяжувача та боржника, зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. У разі отримання предмета обтяження у володіння обтяжувач зобов`язаний до закінчення процедури звернення стягнення вживати заходів щодо збереження відповідного майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов`язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов`язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.
У постанові Центральний апеляційний господарський суд від 15.11.2022 у справі № 904/1469/22, яка набрала чинності 15.11.2022, встановив, що вчинені банком дії щодо реєстрації звернення стягнення 23.05.2022 свідчать про початок ним процедури позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, за результатами якої може бути здійснено звернення стягнення на заставлене майно відповідно до наведених норм законодавства.
Обтяження нерухомого майна, вчинене за заявою АТ КБ «Приватбанк» підтверджується долученим до матеріалів справи Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 13.09.2023.
Про вказані факти стягувач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал», повідомив державного виконавця листом від 13.06.2022.
Наслідком повідомлення державного виконавця про реєстрацію звернення стягнення 23.05.2022 на нерухоме майно стало прийняття постанови від 14.06.2022 у ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення на користь держави в сумі 5100 грн. та оскаржуваної постанови.
Надаючи правову оцінку наявності в діях позивача умислу на невиконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову, суд приймає до уваги постанову Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 175/3995/17-ц, в якій викладено правовий висновок, що триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.
Суд зазначає, що постановами про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 07.09.2018, від 14.06.2023 про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення на користь держави в сумі 5100 грн було роз`яснено боржнику про зобов`язання виконати рішення протягом десяти робочих днів.
Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про заборону АТ КБ «Приватбанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 №DNHSLNІ03662/DZ наявна у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та була відома боржнику АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, текст ухвали та резолютивної частини постанов державного виконавця передбачав заборону АТ КБ «Приватбанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 №DNHSLNІ03662/DZ, проте позивач в порушення заборони вчинив дії щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави 23.05.2022.

На вимогу виконавця позивач не усунув вказане порушення заборони, встановленої ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18, а тому прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу від 01.06.2023 (повторно) базується на законі.

Стосовно твердження позивача про те, що постановами державного виконавця не було зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» вчинити певні дії, суд зазначає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 містила певну заборону на вчинення дій, яку позивачем порушено та вчинено дії щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 №DNHSLNІ03662/DZ, які йому було заборонено вчиняти, відтак, на позивача покладався обов`язок усунути порушення заборони, встановленої судом.

Відповідні дії позивачем не вчинені, що свідчить про наявність триваючого порушення, позивач продовжував перебувати у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону.

В такому випадку накладення штрафу за неусунення порушення встановленої заборони є правомірним.

Позивач посилається на те, що державний виконавець порушив процедуру накладення штрафу, передбачену законом, оскільки не правильно прийняв оскаржувану постанову на підставі ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", яка не можа бути застосована до існуючих правовідносин.

З цього приводу суд вказує, що оскаржувана постанова містить посилання на дві статті- 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження". І якщо ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" є незастосовною до спірних правовідносин, на чому наполягає позивач, то ст. 63 цього Закону правильно зазначена державним виконавцем, оскільки врегульовує порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Отже, накладення штрафу на позивача у спірних правовідносинах правомірно врегульовано ст.63 Закону №1404-VIІІ, а недоліки процесуального документа не можуть преваліювати над його суттю.

Стосовно твердження позивача про те, що у зв`язку зі зверненням до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про звернення стягнення на предмет застави у справі №904/1575/22 ним було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави, суд зазначає, що ані державним виконавцем, ані судом не було обмежено конституційне право АТ КБ «Приватбанк» на звернення до суду з позовом, проте звернення до суду з позовом в іншій справі не дає позивачу право невиконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову в позасудовому порядку.

Щодо твердження позивача про недотримання процедури ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ, а саме виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, то суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ передбачає складання акту під час перевірки заборони вчиняти певні дії або утримання від вчинення певних дій. В даному випадку позивачем вчинені активні дії на порушення заборони, встановленої ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову, відтак державним виконавцем правомірно застосовані штрафні санкції до позивача за порушення встановленої заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, ) до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Старокозацька, буд.56, м. Дніпро, 49000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» (проспект Яворницького Дмитра, будинок 12, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук