Справа № 820/4865/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р.Справа № 820/4865/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №820/4865/17

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) третя особа Міністерство юстиції України

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, ВПВР ДДВС МЮ України), в якій просила суд скасувати постанову ст. державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України С. В. Сіренко про закінчення виконавчого провадження № 38662920 від 14.08.2017.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 серпня 2017 року ВП № 38662920.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.03.2020 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 у справі № 820/4865/17 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 прийнято до провадження адміністративну справу № 820/4865/17 та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, позовну заяву задоволено.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 38662920 від 14.08.2017, що виніс старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С. В. Сіренко.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконання судового рішення, у якій просила зобов`язати Міністерство юстиції України надати до суду звіт про виконання рішення суду від 18.08.2020, постановленого по справі №820/4865/17, встановивши строк його подання протягом 10 днів, від отримання ухвали суду про зобов`язання надати до суду звіт. Після отримання звіту, або його не надання вжити до відповідної особи санкції передбачені ч.2 ст. 382 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №820/4865/17 за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій, просила скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року та направити справу на подальший розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що на теперішній час судове рішення у справі № 820/4865/17 є невиконаним. Стверджує, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України і Департамент державної виконавчої служби України ліквідовано, а їх правонаступником є Міністерство юстиції України, тому саме на цей орган покладено обов`язок з виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2020.

Відповідачі та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.

Також позивач в апеляційній скарзі просила розглядати справу без її участі.

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надали, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України.

Від представника Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день.

Стосовно цього клопотання представника Міністерства юстиції України колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи наведені приписи ст. 313 КАС України та обставини справи колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення заяви представника третьої особи, оскільки він заздалегідь належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а неналежна організація роботи суб`єкта владних повноважень не може бути визнана поважною причиною неявки у судове засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі представника третьої особи, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні відповідного клопотання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зобов`язання саме Міністерства юстиції України в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень не є боржником, як стороною виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками та зазначає.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Позивач в обґрунтування заяви про встановлення судового контролю зазначив, що судове рішення у цій справі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, набрало законної сили, проте до теперішнього часу не виконано.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений ст. 382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, ухвалених у цій справі, колегією суддів встановлено таке.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 03 липня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 386962920 на підставі рішення Європейського суду з прав людини № 11770/03 від 06 червня 2013 року (т. 1 а.с. 23).

Рішенням ЄСПЛ визначено, що (а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п`ятсот) євро (і) кожному заявнику або його спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (іі) заявникам за заявами № 28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, шо можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (в) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

На виконання зазначеного рішення ЄСПЛ від 06 червня 2013 року № 11770/03 за виконавчим провадженням № 38662920 на користь ОСОБА_1 платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 2824 від 06 вересня 2013 року перераховані кошти у розмірі 31657,08 грн. (еквівалент 3000 євро). Платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 537 від 20 червня 2014 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 247 грн. Відповідно до інформації Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області рішення національного суду, винесеного на користь стягувача, виконано фактично у повному обсязі (т. 1 а.с. 69).

27 червня 2014 року державним виконавцем, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 38662920 (т. 1 а.с. 71), яка оскаржена до суду.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року по справі № 820/13354/14 постанову про закінчення виконавчого провадження № 38662920, яку винесено 27 червня 2014 року - скасовано. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі №820/13354/14 постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року по справі № 820/13354/14 залишена без змін (т. 1 а.с. 76-78, 80-84).

23 березня 2015 року відновлено виконавче провадження № 38662920 (т. 1 а.с. 90).

В свою чергу, 14 серпня 2017 року по виконавчому провадженню № 38662920 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України Про виконавче провадження, частини п`ятої статті 8 Закону України Про виконання рішень застосування практики Європейського суду з прав людини, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі платіжного доручення Міністерства юстиції України № 3090 від 30 червня 2017 року у розмірі 779,32 грн. в рамках виконавчого провадження № 48908528.

Як на підставу для прийняття спірної постанови ВП № 38662920, відповідачем зазначено платіжне доручення, видане в рамках ВП № 48908528.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою від 14 серпня 2017 року ВП № 38662920 про закінчення виконавчого провадження, звернулась до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року задоволено.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 38662920 від 14.08.2017, що виніс старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С. В. Сіренко.

Отже, на теперішній час саме у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 38662920 з виконання рішення № 11770/03 від 06.06.2013, видане Європейським судом з прав людини.

У той же час, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України просить встановити контроль за виконанням вказаного вище рішення шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України надати звіт про його виконання.

Однак, Міністерство юстиції України є третьою особою у цій справі, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року не містить жодних приписів зобов`язального характеру щодо вказаного суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що у розумінні ст. 382 КАС України обов`язок щодо подання звіту про виконання судового рішення покладено на суб`єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, колегія суддів не знаходить підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії, передбачені вказаною нормою КАС України.

Посилання апелянта на те, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України і Департамент державної виконавчої служби України є ліквідованим, а їх правонаступником є Міністерство юстиції України, висновків суду не спростовують, оскільки під час судового розгляду не встановлено та позивачем не надано жодних доказів того, що дані суб`єкти владних повноважень є ліквідованими, а їх правонаступником є Міністерство юстиції України. Такі обставини не повідомлялися іншими учасниками цієї справи.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України подавати звіт про виконання судового рішення у справі № 820/4865/17 та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі № 820/4865/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 25.09.2023.