Справа № 480/5343/23
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 року Справа № 480/5343/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5343/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи на посаді водія у Тернівському виробничому відділенні сільгосптехніки та Тернівському ремонтно-транспортному підприємстві з 19.09.1983 по 01.01.1989.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03 травня 2023 року, тобто з моменту досягнення пенсійного віку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звертався до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком, проте спірним рішенням відповідача йому було відмовлено в задоволенні такої заяви. Відповідачем не зараховано до страхового стажу період його роботи з 19.09.1983 по 01.01.1989, оскільки в записі про прийняття на роботу містить виправлення. Позивач вважає, що дані його трудової книжки не містять неправдивих або недостовірних відомостей, а тому зазначені відповідачем недоліки, як-то виправлення в даті запису про роботу, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії. Позивач вважає таку відмову відповідача неправомірною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачі вказану ухвалу суду отримали (а.с. 24, 25), проте своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Головне управління ПФУ в Сумській області надало до суду матеріали пенсійної справи позивача (а.с. 28-39).
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03.05.2023 досягнув 60 років (а.с. 5).
18.04.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 34).
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 24.04.2022 ( № справи 50) відмовлено у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Так, відповідачем не було зараховано до страхового стажу період роботи з 19.09.1983 по 01.01.1989, оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу. Для зарахування стажу позивачу запропоновано надати уточнюючу довідку (а.с. 9, 39).

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно вимог ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У відповідності до вимог ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок).

Пунктами 1, 3 Порядку також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі Інструкція) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Так, ГУ ПФУ в Харківській області не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 19.09.1983 по 01.01.1989, оскільки у трудовій книжці позивача наявне виправлення в даті прийняття на роботу.

Як вбачається судом з копії трудової книжки позивача № НОМЕР_1 , наданої відповідачем на виконання вимог ухвали суду, вказані пенсійним органом недоліки дійсно мають місце (а.с. 31 звор).

Позивачем у позовній заяві не заперечуються встановлені пенсійним органом недоліки, наявні у трудовій книжці ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідачем не враховано, що в трудовій книжці роботодавцем було зроблено запис російською мовою наступного змісту «виправленому в записі № 1 на 16.09.1983 вірно Інж. по кадрам (підпис) прізвище». До позовної заяви долучено копію трудової книжки, яка містить вказаний засвідчувальний запис про виправлення на 2 та 3 її сторінці (а.с. 11).

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.п. 2.6, 2.8, 2.9 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Отже, виправлення у трудовій книжці може бути зроблене власником або іншим уповноваженим органом лише у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу.

Проте, як вбачається з поданої відповідачем через систему «Електронний суд» кольорової сканкопії трудової книжки позивача № НОМЕР_1 , в даті прийому на роботу у записі № 1 очевидним є підчищення та виправлення шляхом наведення числового запису.

Кірм того, у наданій відповідачем копії трудової книжки позивача відсутні будь-які засвідчувальні написи, зроблені власником або уповноваженим ним органом про виправлення в записі № 1.

Суд акцентує увагу на тому, що незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Проте будь-яких доказів на підтвердження подання до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії трудової книжки із виконаним у ній засвідчувальним записом матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про безпідставне неврахування відповідачем засвідчувального напису про виправлення в записі № 1.

Суд зазначає, що відповідно до вимог Порядку у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому згідно вимог п.п. 2 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Отже, саме на особу, яка звертається за призначенням пенсії покладається обов`язок щодо надання пенсійному органу документів про стаж.

Варто зазначити, що на усунення вказаних недоліків, згідно спірного рішення, позивачу було запропоновано надати до пенсійного органу уточнюючу довідку. Проте, будь-яких інших документів на підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 за період з 19.09.1983 по 01.01.1989 в Тернівському виробничому відділенні сільгосптехніки позивачем ані до пенсійного органу, ані суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає обгрунтованою відмову відповідача у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 19.09.1983 по 01.01.1989 в Тернівському виробничому відділенні сільгосптехніки.

При цьому посилання позивача на те, що виправлення містяться лише у графі «число», що дає можливість зарахувати стаж з 01.10.1983, суд вважає безпідставними, оскільки стаж може бути обчислений лише на підставі відповідних документів та в порядку, визначеному законодавством, а у пенсійного органу відсутні повноваження на власний розсуд визначати періоди роботи, які враховуються до стажу роботи для призначення пенсії.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки належним чином підтверджений страховий стаж позивача становить менше 30 років.

Суд зауважує, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до пенсійного органу, надавши необхідні визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 документи, які повинні бути враховані під час розгляду питання щодо призначення пенсії позивачу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска