Справа № 160/2652/23
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2023 року Справа № 160/2652/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
13.02.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови № 168 КМУ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови № 168 КМУ.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що в період з серпня 2022 по жовтень 2022 року включно перебував на стаціонарному лікуванні та відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, що мало місце 29.08.2022, що в свою чергу є підставою для виплати грошового забезпечення на підставі Порядку №260 від 07.06.2018 та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Разом з тим, виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідачем за серпень-жовтень 2022 не здійснено. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 24.02.2023 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 відкрито провадження у справі №160/2652/23 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17.04.2023 ухвалою суду витребувано від Військової частини НОМЕР_1 додаткові докази по справі №160/2652/23.
25.05.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 за серпень-жовтень 2022 у відповідача не було, з огляду на те, що жодних рапортів та наказів на виплату позивачу такої винагороди не поступало. Отже, будь-яких протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача не допущено.
17.07.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких було наголошено на тому, що підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з серпня по жовтень 2022 у відповідача не було, оскільки з 01.04.2022 по 01.08.2022, тобто більше чотирьох місяців, позивач безперервно перебував на лікуванні, тому з 01.08.2022 був знятий з грошового забезпечення і лише в кінці вересня повернувся з лікування, після чого був повернутий на грошове забезпечення і в той же день убув з підрозділу. З огляду на що, у Військової частини НОМЕР_1 не має достатніх підстав для виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №316 від 01.11.2021 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №230 від 16.08.2022 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні, молодшого сержанта ОСОБА_1 знято з грошового забезпечення з 01.08.2022.
Також, у період з 06.09.2022 до 19.09.2022 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1715.
З довідки військово-лікарської комісії №4461 від 19.09.2022 вбачається, що 29.08.2022 молодший сержант ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, яка пов`язана з проходженням військової служби, у зв`язку з чим останній потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №274 від 26.09.2022 наказано вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 26.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 . З 27.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №278 від 30.09.2022 наказано вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 30.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 . З 30.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на грошове забезпечення. З 01.10.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №278 від 30.09.2022 наказано вважати таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 30.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 . З 01.10.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 знято з продовольчого забезпечення.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №308 від 30.10.2022 наказано вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою з 30.10.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 . З 31.10.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення.
З 27.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на продовольче забезпечення.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до положень постанови № 168 КМУ за період з серпня 2022 по жовтень 2022 (включно), позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ (далі - Закон України № 2011-ХІІ).
Відповідно до ст. 1 Закону України №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ встановлено, шо держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, шо відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Водночас, в контексті положень ч. 3 ст. 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Військовослужбовці під час війни мають право на відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів, яка проводиться поза межами дислокації військової частини або її підрозділів.
Порядок надання відпусток військовослужбовцям регулюється Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, а також Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України".
Згідно із п. 11 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Згідно із пунктом 8.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 6.35. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.
За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.
Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.
Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (п. 6.11 Положення №402).

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно (п. 22.12 Положення №402).

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час їхнього лікування здійснюється відповідно до розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами здійснюється за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше ніж чотири місяці з дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) та рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах.

Відповідно до пункту 14 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Абзацами 4, 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168), встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також , а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Як судом вже було встановлено, що позивач 29.08.2022 під час бойових дій, в умовах воєнного стану, при захисті незалежності та територіальної цілісності України, потрапив під мінометний обстріл з боку противника, в наслідок міно-вибухової травми отримав: ВОСП м/тканин лівого передпліччя, правого стегна з наявністю стороннього тіла; акубаротравму перфорацією б/перетинки з обох боків, у зв`язку з чим проходив лікування з 30.08.2022 по 06.09.2022 та з 06.09.2022 по 19.09.2022, після чого потребував відпустки за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК та виписками з медичної картки позивача.

Відповідно до довідки про доходи №2115 від 18.05.2023 за період з вересня 2022 по жовтень 2022 включно позивачу нарахованао та виплачено 10 701,20 грн - загальна сума грошового забезпечення та 00,00 грн додаткової винагороди.

Що стосується серпня 2022, то ОСОБА_1 взагалі не було виплачено ані грошового забезпечення, ані додаткової винагороди, у зв`язку з тим, як зазначає відповідач, що позивач у серпні 2022 перебував на лікуванні вже понад чотири місяці.

Разом з тим суд звертає увагу, на те, що з пояснень відповідача вбачається, що ОСОБА_1 з 01.04.2022 по 01.08.2022 безперервно перебував на лікуванні і лише в кінці вересня 2022 повернувся з лікування, після чого був повернутий на грошове забезпечення і в той же день убув з підрозділу, однак як вбачається з матеріалів справи такі твердження відповідача є хибними, оскільки 29.08.2022 під час несення служби у зоні бойових дій, а саме у с. Зайцеве Бахмутського району, Донецької області ОСОБА_1 отримав порання.

Тож, твердження відповідача про безперервне перебування позивача на лікуванні з 01.04.2022 по кінець вересня 2022 не знайшли свого підтвердження.

Більш того, у зв`язку з тим, що 29.08.2022 позивач ніс службу у зоні бойових дій, а саме у с. Зайцеве Бахмутського району, Донецької області та отримав поранення, то останній не міг бути знятий з грошового забезпечення.

Отже, враховуючи все вище наведене, а також те, що у разі втрати працездатності за військовослужбовцям зберігається грошове забезпечення, то за час перебування позивача на лікуванні в лікарняних закладах та за час відпустки по хворобі, йому повинно бути нараховано та виплачено грошове забезпечення за період з серпня 2022 по жовтень 2022 включно та має бути нарахована та виплачена грошова допомога в розмірі 100000 гривень (щомісячно) відповідно до пункту 1 абзаців 4, 5 Постанови №168.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови № 168 КМУ, а відтак належним способом захисту в даному випадку є саме зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови № 168 КМУ.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови №168 КМУ.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, за серпень, вересень та жовтень місяці 2022 року проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до положень постанови №168 КМУ.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко