Справа № 300/3252/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2023 р. справа № 300/3252/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправними дії щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби, а саме висновок лікаря психіатра та військово-лікарської комісії при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протиправними;
- зобов`язати відповідача провести повторний медичний огляд.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем здійснювалось обстеження та медичний огляд позивача з метою визначення придатності до військової служби під час загальної мобілізації, згідно якої останнього було визнано придатним до військової служби, про що видано акт обстеження від 01.05.2023 № 1451/663. Однак, позивач не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що акт обстеження від 01.05.2023 № 1451/663 є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованим. Так, позивач вказав, що ним до військово-лікарської комісії було надано акт № 1451 дослідження стану здоров`я Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради з наявним діагнозом F10, що виключає його подальшу придатність до військової служби із виключенням із військового обліку. Вказаний акт № 1451 дослідження стану здоров`я було проігноровано працівниками ВЛК. Відтак, на думку позивача, своїми діями працівники Військово-лікарської комісії при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки грубо порушили Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, медичний огляд проводився формально. З наведених підстав, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.12).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 10.07.2023, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що 26.04.2023 позивачу було вручено направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби по мобілізації. Згідно даних медичної документації, ОСОБА_1 проходив медичне обстеження в період з 26.04.2023 по 01.05.2023, відтак, твердження позивача щодо формального проходження ВЛК є таким, що не відповідає дійсності. Представник відповідача зазначив, що під час проходження ВЛК військовозобов`язаний ОСОБА_1 був скерований в КНП Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради, де був обстежений з 26.04.2023 по 28.04.2023 та комісійно встановлено діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (часткова ремісія). Згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 військовозобов`язаному винесено рішення придатний до військової служби, з чим останній погодився і заповнив відповідну заяву про згоду з рішенням ВЛК від 01.05.2023. Розладів психіки і поведінки при розмові з військовозобов`язаним не було помічено. Окрім того, згідно з даними картки обстеження та медичного огляду за дотримання вимог Положення №402 позивачем пройдено медичне обстеження у наступних спеціалістів: терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, ЛОРа, дерматовенеролога, психіатра, стоматолога та травматолога. З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що рішення ВЛК є правомірним, винесеним за повного, об`єктивного та належного дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного та за додержання вимог щодо порядку проходження військово-лікарської комісії, внаслідок чого, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.15-19).
Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 20.07.2023 по 18.08.2023 та з 01.09.2023 по 15.09.2023 перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.3).
В ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивач в період з 26.04.2023 по 01.05.2023 проходив ВЛК при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Згідно висновку лікаря психіатра ВЛК при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за результатами медичного огляду встановлено діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (часткова ремісія). На підставі графи ІІ Розкладу хвороб позивач визнаний придатний до військової служби (а.с.7).
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (надалі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини 1статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно положень частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.
Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
В ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 при проходженні ВЛК 26.04.2023 скарг не подавав, поводив себе адекватно, лікування в закладах психіатричної чи наркологічної допомоги заперечив. Проте, повідомив, що 2 роки назад йому надавалася медична допомога у неврологічному відділенні, на підтвердження чого додав фото виписки із медичної карти стаціонарного неврологічного хворого № 1499 КНП, де було вказано діагноз: алкогольна енцефалопатія з епілептифорним синдромом, делірієм.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що враховуючи анамнестичні дані, позивач був скерований на обстеження в КНП Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради для уточнення діагнозу і стану придатності до військової служби.
Як вбачається зі змісту акту № 1451 дослідження стану здоров`я Комунального некомерційного підприємтсва Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради від 01.05.2023, під час проходження обстеження та медичного огляду позивача не виявлено ознак алкогольної інтоксикації чи синдрому відміни та встановлено комісійний діагноз: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (часткова ремісія) (а.с.6).
В подальшому, за результатами повторного медичного огляду лікарем психіатром ВЛК при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, позивачу встановлено діагноз Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (часткова ремісія) та на підставі графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, про що видано висновок лікаря психіатра (а.с.7).
При цьому, позивач зауважує, що його медичний огляд проводився формально та залишилися поза увагою численні скарги останнього щодо наявності хвороб, які свідчили про непридатність до військової служби, окрім того, проігнорований акт № 1451 дослідження стану здоров`я Комунального некомерційного підприємтсва Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради від 01.05.2023.
В даному аспекті суд зазначає, що в ході розгляду адміністративної справи позивачем не надано суду доказів того, що ним при проходження ВЛК було подано медичні документи, які не були взяті до уваги при проходженні медичного огляду ВЛК.
Водночас, суд критично оцінює твердження позивача, що відповідачем проігноровано акт № 1451 дослідження стану здоров`я Комунального некомерційного підприємтсва Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради від 01.05.2023.
Окрім цього, суд звертає увагу, що придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, відповідно до Положення №402, визначає військово-лікарська експертиза, для проведення якої створюються військово-лікарські комісії. Таким чином, спеціалісти інших медичних установ не уповноважені визначати ступінь придатності до військової служби, а їх висновок не може мати наперед встановленої сили для ВЛК.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Відтак, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, внаслідок чого, суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де зроблено правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Окрім цього, суд зазначає, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.
Так, відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що позивач не надав доказів звернення до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку відповідача, та не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби.
З урахуванням викладеного, підстав вважати, що висновок лікаря психіатра щодо придатності позивача до військової служби є протиправним чи за суттю, чи за процедурою його прийняття суд не вбачає.
Відтак, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, суд дійшов висновку, що спірний висновок лікаря психіатра щодо придатності позивача до військової служби є таким, що не підлягає скасуванню.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого, в задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Військово-лікарська комісія при Івано-Франківському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (, вул. Княгинин, 20, м. Івано-Франківськ, 76019).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.