Справа № 480/5968/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 р. Справа № 480/5968/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах) по справі № 480/5968/22

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України

про визнання протиправними та скасування пунктів наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (далі - позивачі) звернулись до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просили суд:

- визнати протиправним і скасувати пункти 2,3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 28.08.2022 №70 (з основної діяльності) «Про завершення службового розслідування» в частині притягнення солдата ОСОБА_14 , молодшого лейтенанта ОСОБА_15 , солдата ОСОБА_16 , старшого солдата ОСОБА_17 , солдата ОСОБА_18 , сержанта ОСОБА_19 , солдата ОСОБА_20 , солдата ОСОБА_21 , солдата ОСОБА_22 , сержанта ОСОБА_23 , солдата ОСОБА_24 , солдата ОСОБА_25 , старшого сержанта В.Клопотуна до дисциплінарної відповідальності, накладення дисциплінарного стягнення «догана», позбавлення щомісячної премії в розмірі 10% за серпень 2022 року як військовослужбовців, які відмовилися від вакцинації проти вірусу КОВІД-19.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2022 № 121 організовано вакцинацію особового складу, окрім осіб, які мають медичні протипоказання. Наказано командирам підрозділів та начальникам груп військової частини НОМЕР_1 забезпечити явку всього підпорядкованого особового складу, за винятком осіб, які мають медичні протипоказання, підтверджені висновком лікаря (форма 028-1/о) для проведення вакцинації у відведений час та місці, попередньо погодивши з начальником медичної служби; ознайомити весь підпорядкований особовий склад про необхідність проведення вакцинації та вимог даного наказу під підпис.

Позивачі відмовилися від вакцинації, подавши у письмовій формі рапорти за підпорядкованістю.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2022 № 70, зокрема, позивачів притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлено щомісячної премії у розмірі 10% за серпень 2022 року.

Вказаний наказ в частині, що їх стосується, позивачі просять визнати протиправним і скасувати, зазначаючи, що право на відмову від вакцинації передбачене чинним законодавством України, а щеплення від коронавірусної хвороби COVID - 19 не відноситься до категорії обов`язкових щеплень, тому підстави для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 28.08.2022 №70 (з основної діяльності) «Про завершення службового розслідування» в частині притягнення солдата ОСОБА_14 , молодшого лейтенанта ОСОБА_15 , солдата ОСОБА_16 , старшого солдата ОСОБА_17 , солдата ОСОБА_18 , сержанта ОСОБА_19 , солдата ОСОБА_20 , солдата ОСОБА_21 , солдата ОСОБА_22 , сержанта ОСОБА_23 , солдата ОСОБА_24 , солдата ОСОБА_25 , старшого сержанта В.Клопотуна до дисциплінарної відповідальності, накладення дисциплінарного стягнення «догана», позбавлення щомісячної премії в розмірі 10% за серпень 2022 року як військовослужбовців, які відмовилися від вакцинації проти вірусу КОВІД-19.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що військова служба є державною службою особливого характеру, військовослужбовці Збройних Сил України керуються спеціальним законодавством України і їх певні конституційні права можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ (далі - СВС ЗСУ) військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Також цим Статутом передбачено, що збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів та з метою запобігання поширенню інфекційних захворювань лікувально-профілактичні заходи, які пропонуються медичною службою, обов`язкові для виконання всіма військовослужбовцями.

18.08.2022 року начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 направлена вимога щодо проведення профілактичних щеплень особового складу військової частини НОМЕР_1 (вих. від 18.08.2022 № 1035дск), на підставі якого був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.08.2022 №121 про проведення профілактичних щеплень проти КОВІД-19 згідно з рекомендаціями медичної служби військової частини НОМЕР_2 .

Статтею 3 СВС ЗСУ передбачено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та доповісти командиру про його виконання, або вказати причини його невиконання, а також служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Оскільки позивачі відмовились від виконання наказу без доповіді про причини такою діяння, відповідачем правомірно притягнуто їх до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення "Догана" та позбавлення премії.

Позивачі правом надання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачі є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2022 № 121 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про організацію вакцинації у військовій частині НОМЕР_1 » організовано проведення вакцинації особового складу від коронавірусної хвороби КОВІД-19, дифтерії та правцю, за винятком осіб, які мають медичні протипоказання, підтверджені висновком лікаря (а.с.14).

28.08.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 70 (з основної діяльності) "Про завершення службового розслідування", в якому зазначено, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022, №125 "Про призначення службового розслідування", на підставі рапорту розвідника-далекомірника відділення управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 16.08.2022, №592 проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов відмови від вакцинації військовослужбовців мінометної батареї, а також встановлення ступеня їх вини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 2 вказаного наказу військовослужбовців, які відмовились від вакцинації, а саме: солдата ОСОБА_14 , молодшого лейтенанта ОСОБА_15 , солдата ОСОБА_16 , старшого солдата ОСОБА_17 , солдата ОСОБА_18 , сержанта ОСОБА_19 , солдата ОСОБА_20 , солдата ОСОБА_21 , солдата ОСОБА_22 , сержанта ОСОБА_23 , солдата ОСОБА_24 , солдата ОСОБА_25 , старшого сержанта В.Клопотуна притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "догани".

Відповідно до п. 3 вказаного наказу військовослужбовців які відмовилися від вакцинації проти вірусу КОВІД-19 позбавлено щомісячної премії в розмірі 10% за серпень 2022 року (а.с. 15).

Не погодившись з вказаним наказом позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушена процедура притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності, оскільки акт службового розслідування та матеріали службового розслідування на вимогу суду відповідачем не надані, спірний наказ є необгрунтованим та таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України. Крім того, зазначив, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою, проте відмова від вакцинації проти вірусу КОВІД-19 не може утворювати собою складу дисциплінарного проступку військовослужбовця, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Закон України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", яким затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України ( далі - Статут).

За приписами статті 6 розділу «Загальні положення» Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно із статтями 11, 13 розділу 1 частини 1 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини. Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до статей 233, 234 розділу 6 Статуту збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом:

проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту;

систематичного загартовування і фізичного розвитку;

виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів.

Відповідно до ст. 241 розділу 6 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Згідно із ст. 243 розділу 6 Статуту усім військовослужбовцям проводяться запобіжні щеплення проти основних інфекційних хвороб. Щеплення можуть бути плановими і проводитися за епідемічними показаннями. Планові запобіжні щеплення всьому особовому складові військової частини проводяться відповідно до календаря щеплень, а щеплення за епідемічними показаннями - за наказом старшого командира (начальника). Від проведення щеплень військовослужбовці звільняються тільки за висновком лікаря. Відмітки про щеплення заносяться у військові квитки і засвідчуються печаткою військової частини, а до медичних книжок додатково заносяться відмітки про звільнення від щеплень.

Преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Закон №551-XIV; далі - Дисциплінарний статут) передбачено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Приписами ч.ч. 3, 6 ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

За приписами ч.1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, як догана.

Згідно із ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

За приписами ч.1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

За приписами ст. 88 Дисциплінарного статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Згідно із пунктом 1 розділу І «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України (далі МОУ) від 21.11.2017 №608 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 13.12.2017 за №1503/31371; далі - Порядок №608), цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають такі значення: службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За приписами пункту 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1-4 розділу V цього Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

Згідно із пунктом 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон №2801-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що громадяни України зобов`язані: у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон №1645-ІІІ) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення;

календар профілактичних щеплень (далі - календар щеплень) - нормативно-правовий акт центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення;

профілактичні щеплення - введення в організм людини медичних імунобіологічних препаратів для створення специфічної несприйнятливості до інфекційних хвороб.

За приписами частин першої - третьої, шостої статті 12 Закону № 1645-ІІІ профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон №4004-ХІІ) громадяни зобов`язані:

піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян;

брати участь у проведенні санітарних і протиепідемічних заходів;

проходити обов`язкові медичні огляди та робити щеплення у передбачених законодавством випадках;

виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду;

виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Відповідно до частин першої - третьої статті 27 Закону № 4004-ХІІ профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Пунктами 1, 2 розділу І Календаря профілактичних щеплень в Україні, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №595 «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів» (зареєстрованого в МЮУ 10.10.2011 за №1159/19897 (зі змінами), передбачено, що Календар профілактичних щеплень в Україні (далі - Календар) - нормативно-правовий акт центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення. Цей Календар включає обов`язкові профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на дифтерію, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз. Інші обов`язкові щеплення встановлюються відповідно до цього Календаря для груп населення: за віком; щеплення дітей з порушенням цього Календаря; щеплення ВІЛ-інфікованих осіб; за станом здоров`я; щеплення дітей після алло/ауто-ТСГК (трансплантація стовбурових гемопоетичних клітин); щеплення на ендемічних і ензоотичних територіях та за епідемічними показаннями. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, дію якого зупинено до завершення воєнного стану в Україні згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року N 380, затверджено «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (далі - Перелік № 2153), яким передбачено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно- технічної), загальної середньої, тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто принцип важливості суспільних інтересів ставиться вище над особистими. І якщо відмова від вакцинації може спричинити негативні наслідки для суспільства в цілому, держава встановлює санкції за відмову, але лише у вигляді відсторонення його від виконання робіт на підприємствах та установах, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників чи поширення ними інфекцій.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що громадяни України (в т. ч. військовослужбовці) зобов`язані у передбачених законодавством випадках робити щеплення, та у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями, при цьому, планові запобіжні щеплення всьому особовому складові військової частини проводяться відповідно до календаря щеплень, а щеплення за епідемічними показаннями - за наказом старшого командира (начальника).

В той же час, профілактичні щеплення проти інфекційних хвороб (як планові, так і за епідемічними показаннями) проводяться виключно за добровільної згоди особи у т.ч. і військовослужбовця.

В примусовому порядку проводити вакцинування чинним законодавством не передбачено, але держава, шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів, може обмежити громадянина, що відмовився від щеплення в реалізації деяких його особистих прав. Наразі вакцинація від COVID-19 в Україні є добровільною і відмова від неї не повинна стати причиною дискримінації і не може бути підставою для покарання в тій чи іншій формі, відповідно не може утворювати собою складу дисциплінарного проступку військовослужбовця.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту підставою для накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем службової дисципліни або громадського порядку.

Враховуючи викладені норми та обставини справи, колегія суддів зазначає, що невиконання наказу військовослужбовцем у вигляді відмови (ухилення) від вакцинації (незалежно від причин) не є неналежним виконанням службових обов`язків, порушенням службової дисципліни або громадського порядку та не може бути підставою для притягнення такого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки жодними нормативно-правовими актами не передбачено, що відмова від щеплення утворює склад саме дисциплінарного проступку.

Відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності за відмову від вакцинації та накладення на них дисциплінарного стягнення у вигляді догани з позбавленням їх щомісячної премії у розмірі 10% за серпень 2022 року, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 28.08.2022 №70 ( з основної діяльності) в частині притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани з позбавленням щомісячної премії в розмірі 10% за серпень 2022 року.

Висновки суду першої інстанції про порушення процедури притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з тим, що акт службового розслідування не складався, матеріали службового розслідування відсутні, на вимогу суду не надані колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказані обставини свідчать не про наявність процедурних порушень під час проведення службового розслідування, а про не належне виконання обов"язків учасника судового процесу.

До суду апеляційної інстанції відповідачем надано акт службового розслідування від 22.08.2022 року, на підставі якого прийнято спірний наказ від 28.08.2022 року № 70 про завершення службового розслідування, що спростовує висновки суду першої інстанції про не проведення службового розслідування та не складання акту за його наслідками.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За приписами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 по справі № 480/5968/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова