Справа № 420/19447/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроресурс (вул. Чорноморського козацтва, 103, офіс 428, м. Одеса, 65003, ) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроресурс до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроресурс» та GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. було укладено Контракт №8-10/01/18 від 10.01.2018 року, відповідно до якого продавець зобов`язується виготовити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар в асортименті, кількості та по цінам, вказаним в рахунках-фактурах, що є невід`ємною частиною контракта. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Контракту орієнтована сума контракту складає 990000,00 доларів США. Ціна на товар встановлюється в доларах США на кожну партію товару та вказується в рахунках-фактурах до цього контракту. В межах постачання цієї партії товару було сформовано рахунок-фактуру №RTGLDNP2301 від 30.03.2023 р., відповідно до якого загальна вартість товару становить 205168,29 доларів США. Відповідно до умов контракту та інвойсу Позивач сплатив на розрахунковий рахунок контрагента: - у розмірі 151575,64 долларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р., - у розмірі 209968,15 долларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р.

З метою здійснення митного оформлення товару, представником позивача -ПП «Трейд Бізнес Сервіс» (декларантом) було подано митну декларацію, в якій митна вартість товару була визначена за ціною інвойсів (рахунку-фактури) №23UA55U0 від 22.06.2023 р.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу відповідний перелік документів.

Однак, як стверджує позивач, незважаючи на вказаний перелік документів, Одеська митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів та Декларантом було отримано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000895 від 22.06.2023 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить: по товару № 1 4,65 дол. США/кг (МД від 13.10.2022 № UA209150/2022/017459), ніж заявлено декларантом 2,4182 дол. США/кг; по товару № 2 4,50 дол. США/кг (МД від 10.10.2022 № UA500500/2022/036478), ніж заявлено декларантом 2.5233 дол. США/кг; по товару № 4 4,51 дол. США/кг (МД від 19.07.2022 № UA209150/2022/01028), ніж заявлено декларантом 2.3224 дол. США/ кг; по товару № 5 - 4,50 дол.США/кг нетто (МД від 19.01.2023 №UA100440/2023/490086) ніж заявлено декларантом 2,5578 дол.США/кг нетто; по товару № 6 8,07 дол. США/кг (МД від 28.11.2022 № UA403020/2022/025417), ніж заявлено декларантом 2.2371 дол. США/кг.

Не погоджуюсь із прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оскаржуючи це рішення позивач стверджує про таке: основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); інші методи є другорядними; заявлена митна вартість товару, визначена за ціною договору; на підтвердження заявленої митної вартості товару були наданні відповідні документи; подані документи є достатніми для визначення митної вартості товарів; усі наданні документи не містять розбіжностей, не мають ознак підробки, у них наявні достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості ввезеного товару, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена; митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 Кодексу; митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Що стосується наведених відповідачем розбіжностей, позивач зауважив про таке.

На переконання позивача, митниця хибно дійшла висновку щодо відсутності інформації про включення/ не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме вартість упаковки або робіт, які пов`язані з пакуванням, оскільки згідно з п. 2.2 Контракту обов`язок упаковки і маркування товару покладається на Продавця, а тому дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню.

Щодо підтвердження витрат на транспортування, позивач наголосив, що надання послуг з міжнародної доставки вантажу ТОВ «Посейдон Групп» підтверджується наданою довідкою про транспортні витрати №16/06/23 від 16.06.2023 р., згідно якої, вартість транспортних витрат з міжнародної доставки вантажу в контейнерах HASU1227063 MRKU9275701 TCLU1431850 TEMU1427395 за коносаментом WMSS23041216 по маршруту порт Shanghai (Китай) порт Рені (Україна), становлять: 529396,00 грн. 00 копійок (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто шість гривень 00 коп). Страхування вантажу не проводилося. Сторонами узгоджено умови поставки FOB SHANGHAI. Жодних суперечностей чи неточностей в документах щодо умов постачання товару не міститься. За оцінюваною партією товару декларантом додані транспортні витрати у розмірі 529396,00 грн., що відповідають вартості морського фрахту та вартості перевезення товарів до кордону України. В свою чергу, витрати на території України у вказаних довідках не містяться, оскільки не включаються у митну вартість товару та не є базою оподаткування. Загальна сума транспортних витрат за межами митної території України становить 529396,00 грн., що відповідає заявленій сумі в розрахунку вартості та документально підтверджується.

Щодо оплати за товар позивач наголосив, що за умовами п.п. 3.2., 3.3. Контракту Покупець зобов`язаний переказати авансовий платіж у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця. Покупець перераховує другу частину оплати у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця, залишок суми перераховує на розрахунковий рахунок Продавця після отримання коносаменту по факсу або електронній пошті. Додатковою угодою №9 від 01.09.2022 було внесено зміни до пункту 3.2., 3.3. Контракту № 8-10/01/18 від 10.01.2018 р. та викладено в наступній редакції: « 3.2. Покупець зобов`язаний внести авансовий платіж у розмірі 45% від суми рахункуфактури (проформи) банківським переказом на рахунок Продавця. 3.3. Покупець проводить остаточний розрахунок на банківський рахунок Продавця за комерційним рахунком-фактурою протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати письмового повідомлення Продавцем про готовність продукції до відвантаження». 08 лютого 2023 року в межах постачання цієї партії товару було сформовано проформу інвойс №RTGL-DNP2301 на загальна суму 336834,75 доларів США. Отже, на виконання положень додаткової угоди №9 від 01.09.2022 Позивачем було здійснено передоплату у розмірі 45% від загальної суми рахунку-фактури (проформи) у розмірі 151575,64 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р. 30 березня 2023 року Позивачу виставлено інвойс №RTGLDNP2301 від 30.03.2023 р. відповідно до якого, загальна вартість товару становить 205168,29 доларів США. Другу частину оплати від загальної суми рахунку-фактури (проформи) було здійснено у розмірі 209968,15 долларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що митний орган здійснив формальну перевірку, без ретельного дослідження наданих документів та відомостей, без застосування процедури співставлення подібних товарів та їх вартості. Відповідач прийняв оскаржуване рішення та здійснив розрахунок митної вартості за резервним методом, обмежившись загальною фразою про те, що декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначив, чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Отже, позивач стверджує про те, що ним доведено заявлену митну вартості товару, визначену за першим методом - за ціною договору, тому вважає необґрунтованим оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

18.08.2023 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується з огляду на наступне.

Так, відповідачем зазначено, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію деклараціями (МД) № 23UA55U0 від 22.06.2023.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митними деклараціями (МД) № 23UA55U0 від 22.06.2023 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) № 23UA55U0 від 22.06.2023, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023.

Відповідач вказує, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларанту запропоновано надати додаткові документи та відомості.

22.06.2023 електронним повідомленням декларантом ПП "Трейд Бізнес Сервіс" було надіслано повідомлення з проханням здійснити митне оформлення так як додаткових документів в десятиденний термін надати не мають можливості.

Таким чином, як зазначає відповідач, виявлені розбіжності усунені не були. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

На підставі викладеного відповідач посилається на те, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією № 23UA55U0 від 22.06.2023 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, експорту в Україну з тієї ж країни та аналогічним комерційним умовам, є більшим ніж заявлено декларантом. Тому обрано метод визначення митної вартості другорядний: за ціною договору щодо ідентичних товарів.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023.

За наведених обставин, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

Ухвалою суду від 22.08.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.09.2023 року 11:00 год.

У судовому засіданні 12.09.2023 року сторони надали свої пояснення у вступному слові.

Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Судове засідання, призначене на 12.09.2023 року, було відкладене на 19.09.2023 року 15:00 год.

14.09.2023 року позивачем подані додаткові письмові пояснення.

19.09.2023 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 19.09.2023 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроресурс», код ЄДРПОУ 24112229, зареєстроване 25.09.2006 року.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 27.11 Виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів.

10.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроресурс» (Покупець) та компанією GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір Контракт №8-10/01/18 від 10.01.2018 року, відповідно до якого продавець зобов`язується виготовити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар в асортименті, кількості та по цінам, вказаним в рахунках-фактурах, що є невід`ємною частиною контракта. Країна походження товару Китай.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Контракту орієнтована сума контракту складає 990000,00 доларів США. Ціна на товар встановлюється в доларах США на кожну партію товару та вказується в рахунках-фактурах до цього контракту. У вартість товару входить вартість упаковки, маркування, доставки до парту і завантаження на борт судна.

Згідно пунктів 3.2., 3.3. Контракту, умови оплати наступні: оплата в доларах США. Покупець зобов`язаний переказати авансовий платіж у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця. Покупець перераховує другу частину оплати у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця, залишок суми перераховує на розрахунковий рахунок Продавця після отримання коносаменту по факсу або електронній пошті.

01.09.2022 року сторонами Контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року заключено Додаткову угоду №9 до цього Контракту, якою викладено у новій редакції пункт 3 «Умови оплати», а саме: пункти 3.2., 3.3 викладено в наступній редакції: «3.2. Покупець зобов`язаний внести авансовий платіж у розмірі 45% від суми рахункуфактури (проформи) банківським переказом на рахунок Продавця. 3.3. Покупець проводить остаточний розрахунок на банківський рахунок Продавця за комерційним рахунком-фактурою протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати письмового повідомлення Продавцем про готовність продукції до відвантаження» (а.с. 26).

08.02.2023 року на виконання умов Контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року в межах постачання партії товару було сформовано проформу інвойс №RTGL-DNP2301 на загальну суму 336834,75 доларів США (а.с. 47).

30.03.2023 року виставлено комерційний інвойс №RTGLDNP2301 від 30.03.2023 року, відповідно до якого загальна вартість товару становить 205168,29 доларів США.

З метою митного оформлення імпортованого товару декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 23UA55U0 від 22.06.2023 року.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

Пакувальний лист №б/н від 30.03.2022;

Рахунок-проформа №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023;

Рахунок-фактура (Commercial iнвойс) №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023;

Коносамент №WMSS23041216 від 30.03.2023;

Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023;

Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023;

Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023;

Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023;

Декларація про походження товару RTGL-DNP2301 від 30.03.2023;

Акт проведення огляду товарі №23UA87U8 від 21.06.2023;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №152 від 09.02.2023;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №155 від 04.04.2023;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №16/06/23 від 16.06.2023;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №10 від 29.12.2022;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №8 від 01.06.2022;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №8-10/01/18 від 10.01.2018;

Договір про надання послуг митного брокера №476/2021 від 16.12.2021.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару і не містять умов поставки, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

3) Загальна сума транспортних витрат 529396 грн. у довідці про вартість транспортування від 16.06.2023 №16/06/23, але в графі 44 ВМД вказано коносамент WMSS23041216 від 30.03.2023 в якому порт відправлення SHANGHAI, а порт прибуття CONSTANTA а від порту Констанція( Румунія) до порту Рені(Україна) інформація відсутня, та відсутні умови поставки товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

4) В платіжних документах від 09.02.2023 №152 -151575,64 дол.США, а також від 04.04.2023 №155 209968,15 дол.США, а у інвойсі RTGLDNP 2301 від 30.03.23 - 205168,29 дол.США у рахунку-проформі від 08.02.2023 №RTGL-DNP2301 336834,75 дол.США.

З огляду на вищевикладені розбіжності, відсутність всіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товарів, відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України митним органом запропоновано декларанту надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено, що згідно з пунктом 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи.

Листом від 22.06.2023 року декларант у відповідь на повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів повідомив, що до митниці для митного оформлення товару «Електродвигуни», разом з декларацією були надані наступні документи для підтвердження вартості: Інвойс № RTGL-DNP2301 від 30.03.2023р; Проформа-Інвойс № RTGL-DNP2301 від 08.02.2023р.; Зовнішньо-економічний контракт № 8-10/01/18 від 10.01.2018р; Довідки про транспортні витрати № 16/06/23 від 16.06.2023р.; Платіжні доручення № 152 від 09.02.2023р; № 155 від 04.04.2023р. Будь-які інші документи в 10-денний строк надати немає можливості.

Рішенням Одеської митниці №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023 року митну вартість, заявленого до митного оформлення товару, було скориговано та обрано резервний метод визначення митної вартості товару.

Щодо обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, експорту в Україну з тієї ж країни та аналогічним комерційним умовам, є більшим, а саме:

по товару № 1 «Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 380/660V потужністю понад 7,5кВт, але не більш як 37кВт:…» становить 4,65 дол. США/кг (МД від 13.10.2022 № UA209150/2022/017459), ніж заявлено декларантом 2,4182 дол. США/кг;

по товару № 2 «Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 220/380/660V потужністю понад 750Вт(0,75кВт), але не більш як 7,5кВт…» становить 4,50 дол. США/кг (МД від 10.10.2022 № UA500500/2022/036478), ніж заявлено декларантом 2.5233 дол. США/кг;

по товару № 4 «Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 380/660V потужністю понад 75кВт, але не більш як 375кВт…» становить 4,51 дол. США/кг (МД від 19.07.2022 № UA209150/2022/01028), ніж заявлено декларантом 2.3224 дол. США/кг;

по товару № 5 - «Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 380/660V потужністю понад 37кВт, але не більш як 75кВт…» становить - 4,50 дол.США/кг нетто (МД від 19.01.2023 №UA100440/2023/490086), ніж заявлено декларантом 2,5578 дол.США/кг нетто;

по товару № 6 «Частини, призначені виключно для електродвигунів…» 8,07 дол. США/кг (МД від 28.11.2022 № UA403020/2022/025417), ніж заявлено декларантом 2.2371 дол. США/кг.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 22.06.2023 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000895 (а.с. 40).

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару та обрання резервного методу визначення митної вартості.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - Митний кодекс, МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом ціною договору (контракту) - Зовнішньоекономічний договір (контракт) №8-10/01/18 від 10.01.2018 року.

На підставі вказаного зовнішньоекономічного контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року, укладеного з компанією GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай), ТОВ «Дніпроресурс» імпортовано товар, який подано до митного оформлення за митною декларацією № 23UA55U0 від 22.06.2023 року.

Відповідно до товаросупроводжувальних документів, поставка на користь позивача, придбаного на підставі контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року, товару здійснювалась на умовах на умовах FOB SHANGHAI, що відображено в Комерційному Інвойсі №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 (а.с. 27).

Відповідно до Коносаменту №WMSS23041216 від 30.03.2023, відправка товару здійснювалась морським шляхом з порту Shanghai (Китай) до порту призначення порт Рені (Україна).

Згідно наявної у матеріалах справи Довідки про транспортні витрати №16/06/23 від 16.06.2023 р., надання послуг з міжнародної доставки вантажу здійснювалось ТОВ «Посейдон Групп», яким повідомлено, що вартість транспортних витрат з міжнародної доставки вантажу по маршруту порт Shanghai (Китай) порт Рені (Україна), за Коносаментом №WMSS23041216, становить 529396,00 грн. Страхування вантажу не проводилося (а.с. 34).

Отже, загальна сума транспортних витрат за межами митної території України становить 529396,00 грн.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно пунктів 3.2., 3.3. Контракту, умови оплати передбачені наступні: оплата в доларах США. Покупець зобов`язаний переказати авансовий платіж у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця. Покупець перераховує другу частину оплати у розмірі 30% від загальної суми рахунку-фактури банківським переказом на рахунок Продавця, залишок суми перераховує на розрахунковий рахунок Продавця після отримання коносаменту по факсу або електронній пошті.

01.09.2022 року сторонами Контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року заключено Додаткову угоду №9 до цього Контракту, якою викладено у новій редакції пункт 3 «Умови оплати», а саме: пункти 3.2., 3.3 викладено в наступній редакції: «3.2. Покупець зобов`язаний внести авансовий платіж у розмірі 45% від суми рахункуфактури (проформи) банківським переказом на рахунок Продавця. 3.3. Покупець проводить остаточний розрахунок на банківський рахунок Продавця за комерційним рахунком-фактурою протягом 5 (п`яти) календарних днів від дати письмового повідомлення Продавцем про готовність продукції до відвантаження» (а.с. 26).

Оплата за поставлений товар здійснювалась таким чином:

08 лютого 2023 року в межах постачання цієї партії товару було сформовано проформу інвойс №RTGL-DNP2301, на загальна суму 336834,75 доларів США.

На виконання положень додаткової угоди №9 від 01.09.2022 Позивачем було здійснено передоплату у розмірі 45% від загальної суми рахунку-фактури (проформи) у розмірі 151575,64 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р., в графі призначення платежу якої зазначено: «PREPAYMENT FOR ELECTRIC GENERATING IN contract 8 10/01/18 dd 10.01.18, inv RTGLDNP 2301 dd 08.02.23» (а.с. 33).

30 березня 2023 року Позивачу виставлено комерційний інвойс №RTGLDNP2301 від 30.03.2023 року, відповідно до якого загальна вартість товару становить 205168,29 доларів США.

Другу частину оплати від загальної суми рахунку-фактури (проформи) було здійснено у розмірі 209968,15 долларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р., в графі призначення платежу якої зазначено «PREPAYMENT FOR ELECTRIC GENERATING IN contract 8 10/01/18 dd 10.01.18, inv RTGLDNP 2301 dd 08.02.23» (а.с. 35).

Що стосується зауваження митного органу стовно того, що в платіжних документах від 09.02.2023 №152 сума -151575,64 дол.США, а також від 04.04.2023 №155 сума 209968,15 дол.США, а у інвойсі RTGLDNP 2301 від 30.03.23 - 205168,29 дол.США, у рахунку-проформі від 08.02.2023 №RTGL-DNP2301 336834,75 дол.США.

Тобто, відповідач посилається на невідповідності/розбіжності в сумах платіжних документів та інвойсів.

Судом встановлено, що Продавцем сформовано рахунок-проформу №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023 р., згідно якого загальна вартість обсягу продукції, що підлягає поставці становить 336834,75 доларів США.

Позивачем було здійснено передоплату у розмірі 45% від загальної суми рахунку-фактури (проформи), що становить 151575,64 доларів США.

Проведення оплати цієї суми підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р.

Тобто, передплата 45% здійснена платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р.

Остаточний розрахунок здійснений платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р.

При цьому, суд вбачає, що платіжна інструкція в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р. оформлена на суму у розмірі 209968,15 долларів США. Тобто перевищує залишок до сплати згідно рахунку-проформи №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023 р.

З цього приводу позивач пояснює таке.

На підставі наведеного рахунку-проформи №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023 р. продавцем було розподілено та виставлено два інвойси:

- №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 р. на суму 205168,29 доларів США (поставлена партія товару),

- №RTGL-DNP2301-2 від 30.03.2023 р. на суму 156375,50 доларів США (інша партія товару в межах контракту).

Остаточний розрахунок було здійснено у розмірі 209968,15 долларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р.

За усталеною практикою між продавцем та покупцем щодо розподілу валютних платежів на різні інвойси в межах Контракту, вказані платежі розподілено наступним чином:

1. За платіжною інструкцією №152 від 09.02.2023 р. здійснено авансовий платіж 45% від загальної суми рахунку-проформи №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023 р. у розмірі 151575,64 доларів США, який в подальшому віднесено до переплати за товар по іншому інвойсу №RTGL-DNP2301-2 від 30.03.2023 на суму 156375,50 доларів США.

2. За платіжною інструкцією №155 від 04.04.2023 р. здійснено остаточний розрахунок, який розподілено: - 205168,29 доларів США - оплата за товар по інвойсу №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023, - залишок 4799,86 доларів США - переплата за товар по іншому інвойсу №RTGLDNP2301-2 від 30.03.2023.

Тобто, фактично вартість товару за інвойсом №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 на суму 205168,29 доларів США покривається платіжною інструкцією №155 від 04.04.2023 р.

Платіжна інструкція №152 від 09.02.2023 р., в свою чергу, підтверджує умови оплати в частині внесення авансового платежу у визначеному розмірі за рахунком-проформою.

Вказане також підтверджується призначенням наведених платіжних інструкцій, в яких зазначено «PREPAYMENT FOR ELECTRIC GENERATING IN contract 8 10/01/18 dd 10.01.18, inv RTGLDNP 2301 dd 08.02.23» (70: Призначення платежу).

Суд приймає до уваги зазначені пояснення позивача, оскільки вони підтверджуються матеріалами та обставинами справи, а саме:

Загальна вартість поставки: 205168,29 доларів США, підтверджується комерційним інвойсом №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 р.;

Здійснення авансового платежу, згідно умов Контракту, - передплата 45% здійснена платіжною інструкцією в іноземній валюті №152 від 09.02.2023 р.; умови контракту дотримані.

У подальшому, остаточний розрахунок згідно інвойсу (Комерційний) №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 р. на суму 205168,29 доларів США (поставлена партія товару), здійснено платіжною інструкцією в іноземній валюті №155 від 04.04.2023 р.

При цьому, разом із митною декларацією позивачем було подано: Рахунок-проформа №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023; Рахунок-фактура (Commercial iнвойс) №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023; Коносамент №WMSS23041216 від 30.03.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №152 від 09.02.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №155 від 04.04.2023.

Суд вважає, що вказані товаросупровідні документи надають можливість встановити загальну суму виставлених продавцем інвойсів для передоплати та сплачених коштів за поставлені товари, тому твердження відповідача про неможливість однозначно встановити ціну товарів, яка фактично сплачена або підлягає сплаті, не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо підтвердження витрат на транспортування товару.

Відповідно до товаросупроводжувальних документів, поставка на користь позивача, придбаного на підставі контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року товару, здійснювалась на умовах на умовах FOB SHANGHAI, що відображено в Комерційному Інвойсі №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023 (а.с. 27).

Відповідно до Коносаменту №WMSS23041216 від 30.03.2023, відправка товару здійснювалась морським шляхом з порту Shanghai (Китай) до порту призначення порт Рені (Україна).

Термін FOB за правилами інкотермс означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Згідно наявної у матеріалах справи Довідки про транспортні витрати №16/06/23 від 16.06.2023 р., надання послуг з міжнародної доставки вантажу здійснювалось ТОВ «Посейдон Групп», яким повідомлено, що вартість транспортних витрат з міжнародної доставки вантажу по маршруту порт Shanghai (Китай) порт Рені (Україна), за Коносаментом №WMSS23041216, становить 529396,00 грн. Страхування вантажу не проводилося (а.с. 34).

Отже, загальна сума транспортних витрат за межами митної території України становить 529396,00 грн.

Таким чином, транспортно-експедиційні витрати за межами митної території України наявні у довідках та підлягають обчисленню.

Відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Тобто, надання транспортних (перевізні) документів для підтвердження митної вартості товару вимагається тоді, коли за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Так, у пункті 2.2 Контракту визначено, що у вартість товару входить вартість упаковки, маркування, доставки до порту і завантаження на борт судна.

За оцінюваною партією товару транспортні витрати у розмірі 529396,00 грн., що відповідають вартості морського фрахту та вартості перевезення товарів до кордону України, наявні у довідках та підлягають обчисленню.

У свою чергу, витрати на території України у вказаних довідках не містяться, оскільки не включаються у митну вартість товару та не є базою оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.

За наведеного, загальна сума транспортних витрат за межами митної території України становить 529396,00 грн., що відповідає заявленій сумі в розрахунку вартості та документально підтверджується. Витрати до кордону України згідно з наданими довідками можливо ідентифікувати із витратами включеними декларантом як складову митної вартості відповідно до вимог п.10 статті 58 Митного кодексу України.

За таких обставин, зауваження митного органу стосовно того, що до митного не надано документи щодо підтвердження витрат на транспортування товару є необґрунтованими.

Щодо зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Судом встановлено, що питання упаковки та маркування товару врегульовані пунктом 2.2 та 7.1 Контракту №8-10/01/18 від 10.01.2018 року

Так, у пункті 2.2 Контракту визначено, що у вартість товару входить вартість упаковки, маркування, доставки до порту і завантаження на борт судна.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного контракту обов`язок пакування та витрати на це покладаються на постачальника і додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту підтверджуються доводи позивача про те, що товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

Суд зазначає, що відповідач мав всі необхідні документи, що містили дані про таку складову митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а саме: дані про те, що вартість упаковки та робіт з пакування були включені Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодування з боку позивача не підлягали.

Зазначена вище позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості викладена в постановах Верховного Суду від 06.03.2018 р. у справі №815/3142/17, від 16.07.2020 р. по справі № 804/3632/17.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту товару, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Що стосується витребування відповідачем додаткових документів, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, частина третя статті 53 Митного кодексу України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд звертає увагу на положення частин 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач запропонував позивачу надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На запит митного органу, листом від 22.06.2023 року декларант щодо надання додаткових документів повідомив, що до митниці для митного оформлення товару «Електродвигуни», разом з декларацією були надані наступні документи для підтвердження вартості: Інвойс № RTGL-DNP2301 від 30.03.2023р; Проформа-Інвойс № RTGL-DNP2301 від 08.02.2023р.; Зовнішньо-економічний контракт № 8-10/01/18 від 10.01.2018р; Довідки про транспортні витрати № 16/06/23 від 16.06.2023р.; Платіжні доручення № 152 від 09.02.2023р; № 155 від 04.04.2023р. Будь-які інші документи в 10-денний строк надати немає можливості.

Суд зауважує, що Митним кодексом не передбачено обов`язок декларанта надавати для митного оформлення товару інформацію та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару. Це є лише правом декларанта в разі, якщо він заявляє митну вартість товару за методом визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) та не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару за основним методом (за ціною Контракту). Процес формування ціни товару належить виключно продавцю товару.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою, розбіжностями у поданих документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Пакувальний лист №б/н від 30.03.2022; Рахунок-проформа №RTGL-DNP2301 від 08.02.2023; Рахунок-фактура (Commercial iнвойс) №RTGL-DNP2301 від 30.03.2023; Коносамент №WMSS23041216 від 30.03.2023; Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023; Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023; Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023; Автотранспортна накладна №б/н від 20.06.2023; Декларація про походження товару RTGL-DNP2301 від 30.03.2023; Акт проведення огляду товарі №23UA87U8 від 21.06.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №152 від 09.02.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №155 від 04.04.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №16/06/23 від 16.06.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №10 від 29.12.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №8 від 01.06.2022; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №8-10/01/18 від 10.01.2018; Договір про надання послуг митного брокера №476/2021 від 16.12.2021.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення не заперечується сторонами та підтверджується карткою відмови.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, Одеською митницею обрано метод визначення митної вартості - резервний. Проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару є вищим, ніж заявлено позивачем.

Однак, відповідач не надав до суду копії митних декларацій для підтвердження того факту, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є вищим, ніж заявлено позивачем.

Суд зазначає, що посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю є необґрунтованим, адже, відомості з інформаційної бази даних аналіз ЄАІС носять допоміжний інформаційних характер та не є беззаперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у базі даних ЄАІС інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи.

Проте, саме на підставі наявної інформації баз даних АСМО та ЄАІС Митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, ніж заявлено декларантом.

Отже, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару.

Висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту товару, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості товару.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Отже, судом встановлено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023 року прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 17700,96 грн.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 17700,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроресурс (вул. Чорноморського козацтва, 103, офіс 428, м. Одеса, 65003, ) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000442/2 від 22.06.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроресурс (вул. Чорноморського козацтва, 103, офіс 428, м. Одеса, 65003, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17700,96 грн. (сімнадцять тисяч сімсот гривень 96 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук