Справа № 500/2550/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2550/23

20 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського окружного адміністративного суду про зобов`язання вчинити певн дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Львівського окружного адміністративного суду про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про виплату йому матеріальної допомоги (допомоги на оздоровлення) за 2023 рік. Листом від 26.04.2023 року на адресу позивача надійшла відповідь від Львівського окружного адміністративного суду вих. № 03.5-43/18653/23 від 18.04.2023 року, в якій відмовлено йому у виплаті такої допомоги. Відповідь відповідача вмотивована тим, що матеріальна допомога (допомога на оздоровлення) надається суддям з відпусткою, а тому відсутні правові підстави для задоволення його заяви.

Позивач вважає таку відповідь протиправною та необґрунтованою, тому звернувся до суду за захистом свого права.

Ухвалою від 20.07.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 08.08.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

У 2023 році позивачу не надавалася щорічна відпустка, з відповідною заявою про надання такої відпустки він не звертався.

Крім того, згідно наказу голови Львівського окружного адміністративного суду № 91/к/тр від 10 квітня 2023 року відповідачу виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 04.11.2022 по 12.04.2023 тривалістю 13 робочих днів.

Оскільки така відпустка є компенсованою, позивач втратив на неї право.

Додатково слід зазначити, що позивач ознайомився з наказом від 10.04.2023 № 91/к/тр та не оскаржував його, відтак з ним погодився. На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.08.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 20.09.2023 о 10:00 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 із 04.11.2008 року відповідно до Указу Президента України від 04.11.2008 року №167-к призначений вперше строком на п`ять років на посаду судді Львівського окружного адміністративного суду та зарахований у штат суду.

11.12.2008 року ним прийнято Присягу судді.

18.09.2013 року відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 05.09.2013 року №451-VII позивача обрано на посаду судді Львівського окружного адміністративного суду безстроково.

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про виплату йому матеріальної допомоги (допомоги на оздоровлення) за 2023 рік.

Листом від 26.04.2023 року на його адресу надійшла відповідь від Львівського окружного адміністративного суду вих.№ 03.5-43/18653/23 від 18.04.2023 року, в якій відмовлено позивачу у виплаті такої допомоги.

Відповідь відповідача вмотивована тим, що матеріальна допомога (допомога на оздоровлення) надається суддям з відпусткою, а тому відсутні правові підстави для задоволення його заяви.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Таким чином, закон пов`язує виплату допомоги на оздоровлення із фактом надання щорічної відпустки, тобто така допомога виплачується при умові, надання судді відпустки.

Вказана позиція підтверджується і правовими висновками Верховного Суду. Зокрема, як зазначено у пункті 74 постанови ВС/КАС від 06 вересня 2021 року у справі №240/722/20, «тлумачення нормативного припису статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус судців» указує на обов`язок забезпечити виплату суддівської винагороди та надати разом із щорічною основною відпусткою допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу».

Отже, допомога на оздоровлення виплачується судді під час реалізації ним права на щорічну відпустку, тобто надається разом та одночасно із щорічною відпусткою (її частиною).

Законодавством не передбачено можливості як виплати допомоги на оздоровлення окремо від щорічної відпустки (без надання такої відпустки), так і її компенсації у зв`язку із припиненням трудових відносин (на відміну від невикористаної відпустки).

Як видно з матеріалів справи, у зв`язку із досягненням шістдесяти п`яти років з позивачем припинено трудові відносини та відраховано зі штату суду 12 квітня 2023 року (наказ голови Львівського окружного адміністративного суду № 91/к/тр від 10 квітня 2023 року).

Окрім того, у цьому ж наказі, відповідно до ст.83 КЗпП України позивачу виплачено компенсацію:

- за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 04.11.2016 по 03.11.2017 тривалістю 1 робочий день;

- за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 04.11.2021 по 03.11.2022 тривалістю 4 робочих дні;

- за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 04.11.2022 по 12.04.2023 тривалістю 13 робочих днів;

- за невикористану частину щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період роботи з 04.11.2008 по 03.11.2019 тривалістю 4 календарних дні.

12 квітня 2023 року о 14:07 год позивачем зареєстровано через канцелярію суду заяву . (вх. № 25579), в якій просив відповідача вирішити питання про надання матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу за 2023 рік.

Листом № 03.5-43/18653/23 від 18 квітня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд розглянув заяву позивача та відмовив в її задоволенні з огляду на те, що матеріальна допомога (допомога на оздоровлення) надається суддям разом з щорічною відпусткою. Оскільки із заявою про надання щорічної відпустки у 2023 році позивач не звертався, така відпустка у 2023 році йому не надавалася.

Судом встановлено, що у 2023 році позивачу не надавалася щорічна відпустка, з відповідною заявою про надання такої відпустки він не звертався.

Крім того, згідно наказу голови Львівського окружного адміністративного суду № 91/к/тр від 10 квітня 2023 року відповідачу виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 04.11.2022 по 12.04.2023 тривалістю 13 робочих днів.

Оскільки така відпустка є компенсованою, позивач втратив на неї право.

Додатково слід зазначити, що позивач ознайомився з наказом від 10.04.2023 № 91/к/тр та не оскаржував його, відтак з ним погодився.

Вищевказані висновки не спростовуються аргументами позивача. Суд зазначає, що постанови Верховного Суду, на які містяться посилання у позовній заяві, зокрема від 04 березня 2020 року у справі 813/2559/18, від 06.09.2021 року у справі №240/722/20, не є доцільними до спору у цій справі, оскільки правовідносини не є подібними через різні фактичні обставини цих справ.

Зокрема, суть спорів у справах, на які посилається позивач, зведена до наявності чи відсутності у позивачів (суддів) права на отримання допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки за різні періоди (роки) роботи декілька разів протягом одного бюджетного (календарного) року, з одного боку, та наявності або відсутності у відповідачів (розпорядників бюджетних коштів) обов`язків здійснити виплату цієї допомоги більше одного разу протягом зазначеного року, з іншого боку.

Водночас предметом розгляду у зазначених справах не були питання щодо можливості виплати допомоги на оздоровлення окремо без надання відпустки, наприклад при звільненні, як у спірних правовідносинах.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови виплати допомоги на оздоровлення за період 2023 року згідно заяви від 12.04.2023 (без надання щорічної відпустки) були правомірними, оскільки ґрунтувалися як на відповідних нормах права (ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), так і на фактичних обставинах справи (не використання позивачем права на щорічну відпустку у 2023 році).

При цьому судне ставить під сумнів право позивача на отримання матеріальної допомоги для оздоровлення, проте вказує, що таке його право могло бути реалізоване у 2023 році, оскільки безпосередньо пов`язане із наданням йому щорічної основної оплачуваної відпустки саме у поточному 2023 бюджетному році, тому звернення позивача із такою заявою без надання йому відпустки та після його звільнення, не дає підстав для виплати йому такої допомоги.

Отже, з врахуванням того, що матеріальна допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки видається до відпустки або її частини відповідач правомірно відмовив позивачу у її виплаті.

Водночас, як встановлено судом і не заперечується позивачем, питання щодо виплати йому спірної допомоги він просив вирішити окремо, шляхом звернення з окремою заявою про її виплату без надання відпустки. Прохання надати відпустку позивач у цій заяві не висловлював, а лише просив виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Право особи на відпочинок у формі щорічної основної відпустки є невідчужуваним та імперативно забезпечується відповідними правовими гарантіями обов`язковості надання відпустки або, у виняткових випадках, її грошовою компенсацією у встановленому законодавством порядку.

Наведене свідчить, що питання про виплату грошової допомоги на оздоровлення вирішується одночасно з проханням надати відпустку. Можливості отримати таку допомогу поза межами відпустки, як окрему виплату, закон не передбачає.

Разом з тим, як зазначалося вище, позивач просив виплатити йому допомогу на оздоровлення в окремій заяві, не порушуючи питання про надання йому відпустки. Тому відповідач не мав правових підстав для її виплати.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського окружного адміністративного суду про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Львівський окружний адміністративний суд (місцезнаходження/місце проживання: вул. Чоловського,2,м. Львів,79018, код ЄДРПОУ/РНОКПП 35775334).

Головуючий суддя Подлісна І.М.