Справа № 520/887/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 р. Справа № 520/887/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 20.02.23 по справі № 520/887/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована по пенсійній справі № ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату по пенсії за пенсійною справою № та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що ГУ ПФУ в Харківській області протиправно не проведено виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019, перерахованої на виконання рішення суду, що є підставою для зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату разом з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі №520/887/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована по пенсійній справі №.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату по пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі № 520/887/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 по справі № 520/15626/21 здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 та проведено розрахунок на доплату пенсії в розмірі 159418,65 грн, однак, зазначена доплата до пенсії не була проведена у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на погашення заборгованості, отже судове рішення в цій частині не виконано з поважних причин.

Враховуючи правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 404/6317/16-а, від 11.07.2018 у справі № 487/6923/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17 та від 25.10.2018 у справі № 480/1410/17, зазначив про передчасність вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, оскільки виплати доходу у вигляді перерахованої пенсії у спірних відносинах не відбулося.

Посилаючись на практику Верховного суду у справах № 510/1286/16-а, № 639/8782/16-а, №727/627/17, №425/1998/16-а, №712/7831/16-а, №199/154/17-а та № 160/4284/19 звернув увагу, що частина позовних вимог знаходиться поза межами передбаченого ч.2 ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 520/15626/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 у перерахунку пенсійного забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та зменшенні розміру його пенсійного забезпечення з 71% до 70% при здійсненні перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 71% грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019 року та здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019.

Рішення суду по справі № 520/15626/21 набрало законної сили 19.10.2021.

На підставі зазначеного рішення Головним управлінням ПФУ в Харківській області було проведено перерахунок пенсії позивача, проте сума перерахованої пенсії була виплачена позивачу не в повному обсязі.

Позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Харківські області із заявою від 29.11.2022 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за рішенням суду від 17.09.2021 у справі № 520/15626/21.

За результатами розгляду звернення позивача Головним управлінням ПФУ в Харківській області листом від 02.12.2022 №12458-21198/С-02/8-2000/22 було відмовлено позивачу у проведенні вказаних виплат.

Позивач, вважаючи свої права на отримання компенсації порушеними, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 162/787/16-а, від 29 квітня 2020 року у справі № 420/2093/16-а, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки належні позивачу кошти на виконання рішення суду з 01.04.2019 виплачені не в повному обсязі позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки належні позивачу кошти на виконання рішення суду з 01.04.2019 виплачені не в повному обсязі.

При цьому, за відсутності наведення будь-якого мотивування та обґрунтування в описовій та мотивувальній частині судового рішення, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату по пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, приписами ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Як убачається з матеріалів справи та зазначалось вище судом, позивач 29.11.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо виплати заборгованості по пенсії за рішенням суду.

Відповідач листом від 02.12.2022 № 12458-21198/С-02/8-2000/22 повідомив позивача, що різниця пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2021, буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

ОСОБА_1 вважаючи таку відмову відповідача протиправною та необґрунтованою, 10.01.2023 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із цим позовом.

Аналіз змісту вищенаведеного листа - відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 № 12458-21198/С-02/8-2000/22 дає підстави для висновку, що наведений лист слід розцінювати, як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону № 2050-ІІІ.

За таких обставин саме з моменту отримання зазначеного листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення ОСОБА_1 до суду із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовна заява подана позивачем в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 17.11.2021 по справі № 460/4188/20.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правові висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, а також правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.12.2013 у справі №21-329а13, від 23.10.2018 у справі № 727/627/17, від 11.12.2018 у справі № 425/1998/16-а, від 20.12.2018 у справі № 712/7831/16-а, від 18.04.2019 у справі № 199/154/17-а та від 27.01.2021 у справі № 160/4284/19, з огляду на те, що спірні правовідносини, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції у вказаних справах, не є подібними до правовідносин у цій справі.

Щодо наявності правових підстав виплати грошової компенсації позивачу втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії за пенсійною справою №, колегією суддів встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі № 520/15626/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019, відповідно до якого, підсумок пенсії (з надбавками), з урахуванням підвищення 3089,40 грн, становить 13244,20 грн.

За результатами перерахунку розраховано різницю в пенсії (суму доплати) за період з 01.04.2019 по 31.12.2021 у розмірі 159418,65 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № (а.с. 10).

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Харківській області від 02.12.2022 № 12458-21198/С-02/8-2000/22 (а.с. 12), вказана різниця в пенсії буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Таким чином, враховуючи, що сума пенсії, тобто дохід, позивачу вже була нарахована, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2050-III.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суду у постанові від 16.03.2023 у справі № 420/7835/19 вказав на помилковість висновків судів щодо передчасності вимоги позивача про виплату йому компенсації втрати частини доходів, оскільки згідно з положеннями частини другої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 380/7800/20, від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та від 20 квітня 2021 року у справі № 160/9175/18.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Разом з цим, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021 підлягає скасуванню, а провадження в цій частині закриттю, оскільки вказаний спір вже вирішено в межах розгляду справи № № 520/15626/21.

Так, позивач, звертаючись до суду у даній справі з позовом, фактично не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання іншого судового рішення, та заявляє новий позов, в якому предметом спору є дії відповідача щодо нарахування та виплати доплати до пенсії, тобто, спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме у справі № 520/15626/21, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо визнання незаконними дій відповідача, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення.

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідний перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 відповідачем вже було проведено, а тому відсутня необхідність для повторного його здійснення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021 обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, спір у даній справі в частині позовних вимог є тотожним тому, що був предметом розгляду у справі № 520/15626/21, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Однак, суд першої інстанції у цій справі при вирішенні спору не звернув на це уваги, та як наслідок, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині, а не про закриття провадження у справі.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 по справі №820/4261/18.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі № 520/887/23 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021 підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі в цій частині позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з квитанцією АТ «Приват Банк» від 09.01.2023 (а.с. 13) позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Отже, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про часткове закриття провадження у справі, відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, слід змінити розподіл судових витрат та стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі № 520/887/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021.

Прийняти постанову, якою закрити провадження у справі № 520/887/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії за пенсійною справою № згідно рішення суду по справі № 520/15626/21 від 17.09.2021.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 у справі № 520/887/23 слід залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в частині закриття провадження може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В іншій частині постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова