Справа № 420/15089/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зайво виплачену суддівську винагороду за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року в загальному розмірі 32239,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Указом Президента України від 29.09.2016 №425/2016 «Про призначення та звільнення суддів» відповідно до статті 127 і частини першої статті 128, а також пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України ОСОБА_2 призначено на посаду судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області строком на п`ять років. З вересня 2021 року після спливу строку, на який відповідача було призначено на посаду судді, та припинення здійснення правосуддя, Територіальне управління, обраховуючи розмір суддівської винагороди, помилково нарахувало позивачу розмір регіонального коефіцієнта, у зв`язку з чим з вересня 2021 року по лютий 2022 року їй виплачено зайву суму регіональною коефіцієнта в розмірі 32239,34 грн. Згідно доповідної записки начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Донецькій області від 05.08.2022 зазначені помилки при обчисленні розміру суддівської винагороди відповідача були виявлені у серпні 2022 року внаслідок внутрішньої перевірки та сталися на стадії обрахунку розміру суддівської винагороди при введенні даних до програми, яка обчислює заробітну плату. Листом від 09.08.2022 з метою досудового врегулювання питання повернення помилково виплачених коштів було запропоновано відповідачу надати письмову заяву на відрахування з її поточної суддівської винагороди відповідних сум для погашення виниклої внаслідок неправильного обчислення суддівської винагороди заборгованості. Між тим, по закінченню місячного строку з моменту направлення листа від 09.08.2022 відповідач такої заяви не подав і добровільно зайво виплачену суддівську винагороду до бюджету не повернув. Зважаючи на те, що виплата регіонального коефіцієнта відповідачу сталася внаслідок лічильної/рахункової помилки (помилка при введенні даних до програми обчислення заробітної плати) при обрахунку розміру суддівської винагороди, тому вважає, що зайво виплачена сума суддівської винагороди в розмірі 32239,34 грн., яка не мала виплачуватись відповідачу, як судді, який з вересня 2021 року не здійснював правосуддя, підлягає стягненню на користь ТУ ДСА в Донецькій області.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник позивача просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати здійснила їх добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку, а також за відсутності недобросовісності з боку набувача. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, як мають місце у даній справі. Враховуючи, що переплата суддівської винагороди виникла внаслідок помилки з боку спеціалістів позивача позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року продовжено розгляд справи № 420/15089/23 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів, з урахуванням зміни прізвища відповідача.

Ухвалою суду від 06 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі № 420/15089/23.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Указом Президента України № 425/2016 від 29.09.2016 року ОСОБА_3 призначена строком на п`ять років на посаду судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області (а.с. 12-15).

05 серпня 2022 року начальника ТУ ДСА України в Донецькій області службовою (доповідною) запискою повідомлено про безпідставне збільшення розміру суддівської винагороди з вересня 2021 року по лютий 2022 року (а.с. 20).

09 серпня 2022 року ТУ ДСА України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_3 направлено лист, яким запропоновано підготувати та надати до управління заяву про відрахування із суддівської винагороди у розмірі 32239,34 грн., зайво виплачених, які мають бути повернуті до державного бюджету (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

В той же час, приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано питання повернення суддею надмірно отриманої суддівської винагороди.

Зважаючи на те, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить норм, якими врегульовані правовідносини з приводу повернення суддею надмірно отриманої суддівської винагороди, тому суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України та Цивільного кодексу України, як норми загального права.

Відповідно до ст. 93 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6, статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року по справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності саме рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

З матеріалів справи вбачається, що в період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, після закінчення повноважень на здійснення правосуддя, ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода з урахуванням регіонального коефіцієнту 1.1 (а.с. 17-19).

При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії службової (доповідної) записки від 05.08.2022 року, головними спеціалістами відділу планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності, до посадових обов`язків яких належить обрахунок заробітної плати співробітників місцевих загальних судів, в тому числі суддівської винагороди, дані про необхідність нарахування регіонального коефіцієнту суддям, у яких закінчились повноваження, помилково щомісяця вводились до програми, за допомогою якої обчислюється розмір заробітної плати, після припинення підстав для його нарахування. Введення помилкових даних до програми обрахунку заробітної плати призвело до безпідставного збільшення розміру суддівської винагороди з вересня 2021 року по лютий 2022 року (а.с. 20).

Разом з тим, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області до суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що помилка введення даних до програми обрахунку є саме рахунковою, а не помилкою, пов`язаною з помилковим застосуванням закону та інших нормативно-правових актів при обчисленні та нарахуванні суддівської винагороди чи помилки з інших підстав.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів недобросовісності з боку відповідача при отриманні суддівської винагороди за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 32239,34 грн. суду не надано.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зайво виплаченої суддівської винагороди за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року в загальному розмірі 32239,34 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (, адреса місцезнаходження: 84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зайво виплачену суддівську винагороду за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року в загальному розмірі 32239,34 грн., в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.