Справа № 440/9546/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 р. Справа № 440/9546/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023, (головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко) по справі № 440/9546/22

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг:

- за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 41 994,60 грн на розрахунковий рахунок UA0016573, отримувач Пирятинська міська ТГ/21081500/, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП);

- за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 2 005,40 грн на розрахунковий рахунок UA0016573, отримувач Пирятинська міська ТГ/14040000/, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг, який ним у добровільному порядку не сплачений, що стало підставою для звернення податкового органу до суду за його стягненням.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 позов задоволено.

ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що грошове зобов`язання, нараховане контролюючим органом може бути стягнуто лише в межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи, що заборгованість виникла у 2018р., строк на його стягнення минув у 2021 р., отже заборгованість набула статусу безнадійної та має бути списана податковим органом.

Просить врахувати постанову Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 480/340/20, а також постанову у справі № 1340/5767/18.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що станом на листопад 2022 р. за ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг за акцизним податком та з адміністративного штрафу за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в загальному розмірі 44 000,00 грн, що підтверджується розрахунком податкової заборгованості, сформованим на підставі ІКПП ITC «Податковий блок» (а.с. 41-42).

Вказаний борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень від № від 07.05.2018 та від 19.11.2021 № 8759/16-81-09-02, які є чинними, не скасованими (зв.б. а.с. 19, а.с. 23).

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем 10.05.2018 та 10.11.2021 відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 24), проте доказів їх оскарження останнім в адміністративному чи судовому порядку матеріали справи не містять.

25.09.2018 податковий орган виніс податкову вимогу форми "Ф" № 32387-17 на суму заборгованості 44 000,00 грн за податковим повідомленням рішенням від 07.05.2018, яка вручена відповідачу 29.12.2018 (а.с.15).

У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку податкового боргу у загальному розмірі 44 000,00 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що несплачені відповідачем суми узгодженого податкового зобов`язання є податковим боргом, що підлягає стягненню у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами пп. 14.1.153. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Отже нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 160/13436/22.

Судом встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 44 000,00 грн, який виник на підставі податкових повідомлень рішень від 07.05.2018 та від 19.11.2021, наявність якого ФОП ОСОБА_1 не заперечується.

Доказів оскарження податкових повідомлень рішень від 07.05.2018 та від 19.11.2021, як і доказів сплати зазначеної вище заборгованості матеріали справи не містять і судом таких не встановлено.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема направлено податкову вимогу від 25.09.2018, яка отримана відповідачем і не оскаржена ним.

З огляду на те, що з моменту прийняття податкової вимоги від 25.09.2018 борг не перевивався, контролюючим органом нова податкова вимога не складалась.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення такої заборгованості з ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апелянта щодо строку давності стягнення податкового боргу, а саме можливості стягнення податкового боргу лише протягом наступних 1095 календарних днів з дня його виникнення, колегія суддів вважає помилковими.

За приписами пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України до безнадійної заборгованості відноситься, серед іншого, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється також податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України).

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно, податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (абз. 3 п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Отже, на час виникнення у відповідача податкового боргу, норми ПК України передбачали строк давності для його стягнення - протягом 1095 днів.

До того ж, у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Водночас, абз. 10 п. 52-2 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи, що податковий борг у сумі 44 000,00 грн виник у відповідача у червні 2018 р., однак з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року на території України був впроваджений карантин, відтак звернення податкового органу у листопаді 2022 року з цим позовом здійснено у межах 1095 календарних днів (з огляду на зупинення такого строку), що спростовує вищевикладені доводи апелянта.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 480/340/20, від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18 колегія суддів відхиляє, оскільки останні ухвалені за іншого правового регулювання.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 440/9546/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій