Справа № 160/13150/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 13.09.1989 року по 03.11.1989 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 21.03.2000 року по 30.04.2001 року, з 01.10.2003 року по 31.10.2003 року, з 01.08.2004 року по 15.06.2009 року, до пільгового стажу за СП-1 періоди роботи з 23.12.1991 року по 25.05.1992 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 01.03.2010 року по 10.04.2010 року, з 26.04.2012 року по 24.05.2012 року, з 01.10.2012 по 24.10.2012 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.09.1989 року по 03.11.1989 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 21.03.2000 року по 30.04.2001 року, з 01.10.2003 року по 31.10.2003 року, з 01.08.2004 року по 15.06.2009 року, до пільгового стажу за СП-1 періоди роботи з 23.12.1991 року по 25.05.1992 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 01.03.2010 року по 10.04.2010 року, з 26.04.2012 року по 24.05.2012 року, з 01.10.2012 по 24.10.2012 року та провести відповідний перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з 22.10.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при призначенні позивачу пенсії по інвалідності, не зарахував всі періоди його роботи.
Через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 14.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного.
Правовідносини між відповідачем і позивачем з питання здійснення перерахунки не виникали, оскільки останній не звертався із відповідною заявою відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При розгляді дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що відповідно до записів №8-9 , позивач з 21.03.2000 року по 15.06.2009 року працював в ПП «Навчально-Виробничий центр «СОЮЗ», при цьому, дублікат трудової книжки заповнений 22.04.2009 відповідальною особою ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Шаха Ювілейна»,що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Для підтвердження пільгового стажу роботи в ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» з 10.08.1992 по 15.03.2000 та Філією «Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 29.06.2010 по 07.03.2012, Головним управлінням направлено запити на проведення перевірки достовірності відомостям, зазначеним у довідках від 06.05.2009 року №01/109 та від 19.10.2021 №108.
Відповідно до акту №2173/0400-011005-09 від 03.12.2021 проведено перевірку документів за час роботи позивача в ДВАТ «Першотравенське шахтобудівельне управління №4» з 10.08.2000 по 15.03.2000, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Першотравенської міської ради. Встановлено, що роботи підтвердити не має можливості, так як накази, які зазначені в довідці від 06.05.2009 №01/109, до архівного відділу не надходили, в особових рахунках на нарахування заробітної плати з 01.08.1992 по 31.03.2000, табуляграми на ім`я позивача не виявлено. Враховуючи викладене, відсутні підстави для зарахування до пільгового страхового стажу роботи період з 10.08.1992 по 15.03.2000 в ДВАТ «Першотравенське шахтбудівельне управління №4».
Відповідно до відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутня сплата страхових внесків за період з 21.03.2000 по 30.04.2001, з 01.10.2003 по 31.10.2003, з 01.08.2004 по 15.06.2009.
Відповідно до довідок про навчання від 03.09.2021 №1673, 1674, виданих Філією «Учбово-курсовий комбінат» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач навчався у період з 01.10.2012 по 26.11.2012 за професією «гірник підземний» та з 10.12.2012 по 12.02.2013 за професією «гірник» з ремонту гірничих вироботок» з відривом від виробництва.
Відповідно до пільгової довідки від 04.10.2021 №321, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Першотравенське», позивач з 26.04.2012 по 24.05.2012 та з 01.10.2012 по 24.10.2012 проходив курси навчання та не працював у підземних умовах повний робочий день, отже, зазначені періоди роботи відповідач не має можливості зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1.
Відповідно до наданих документів стаж позивача складає 34 роки 11 місяців 27 днів, пільговий стаж роботи за Списком №1 складає 10 років 02 місяці 14 днів.
Відповідач також зазначає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії з 22.10.2021 дати призначення пенсії, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду.
Прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційним повноваженнями відповідача.
До суду через електронну пошту від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
Позивач не погоджується із запереченнями відповідача і наполягає на своїй правовій позиції, наведеній у позовній заяві.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок трудового каліцтва, профзахворювання.
Як зазначає позивач на його заяву про надання розрахунку пенсії, стажу та зарплати 07.04.2023 Пенсійним фондом надано 07.04.2023 роздруківки розрахунку пенсії, стажу та заробітної плати, з яких позивачу стало відомо про не зарахування до страхового і пільгового стажу всіх періодів його роботи.
Відповідно до наданого відповідачем розрахунку стажу за формою РС-право до загального страхового стажу позивачу не зараховано наступні періоди:
-з 13.09.1989 по 03.11.1989 учень постачальника кріпильних матеріалів у шахту ВСП «Шахта Ювілейна» ДВАТ «Павлоградвугілля»;
-з 10.08.1992 по 15.03.2000-електрослюсар підземних робіт з повним робочим днем у шахті Шахтоуправління №4 ;
- з 21.03.2000 по 30.04.2001, з 01.10.2003 по 31.10.2003, з 01.08.2004 по 15.06.2009 -електрослюсар на будівельному майданчику з повним робочим днем -ПП «НПЦ «Союз».
До пільгового стажу позивача не зараховані такі періоди :
-з 17.11.1989 по 18.10.1991 -служба в армії;
-з 23.12.1991 по 25.05.1992 -учень електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті -ВСП «Шахта Ювілейна ДВАТ «Павлоградвугілля»;
-з 10.08.1992 по 13.03.2000 електрослюсар підземних робіт з повним робочим днем у шахті- Шахтоуправління №4;
-з 01.03.2010 по 10.04.2010 гірник на дільниці ПМДР -ТОВ «Интеркоул»;
-з 26.04.2012 по 25.05.2012 навчання по професії «машиніст підземних установок» ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
-з 01.10.2012 по 24.10.2012 курси для навчання по професії «гірник підземний» ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Дії відповідача по незарахуванню йому всіх періодів роботи, позивач вважає протиправними та такими, що порушують законне право особи на отримання належного розміру пенсії.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).
За ч. 1 ст. 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія по інвалідності (п.2 ч. 1 ст. 9 Закону №1058).
Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (ст. 30 Закону №1058-IV).
За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4.Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку №637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюються у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Дослідивши записи дублікату трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , щодо спірних періодів, які не включені до загального страхового стажу-з 13.09.1989 по 03.11.1989, з 10.08.1992 по 13.03.2000, з 21.03.2000 по 30.04.2001, з 01.10.2003 по 31.10.2003, з 01.08.2004 по 15.06.2009, судом встановлено, що у вказані періоди позивач:
13.09.1989 прийнятий учнем постачальника кріпильних матеріалів у шахту виробничого структурного підрозділу «Шахта Ювілейна» ДВАТ «Павлоградвугілля» відповідно до наказу №73-к від 11.09.1989 (запис №1);
03.11.1989 звільнений по ст. 36 п. 3 КЗпП України у зв`язку з призивом до армії відповідно до наказу №87-к від 03.11.1989 (запис №2);
10.08.1992 прийнятий електрослюсарем підземних робіт 3 розряду з повним робочим днем у шахті відповідно до наказу №86-к від 10.08.1992 (запис №6);
15.03.2000 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу№46-к від 15.03.2000 (запис №7);
21.03.2000 прийнятий електрослюсарем 3 розряду на будівельний майданчик з повним робочим днем у ПП «НПЦ «Союз» відповідно до наказу №11-к від 21.03.2000 (запис №8);
15.06.2009 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №16-к від 15.06.2009 (запис №9).
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Копія трудової книжки, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача підтверджує його роботу у спірні періоди.
Щодо зауважень Пенсійного фонду по періоду з 10.08.1992 по 15.03.2000 з приводу відсутності в архіві наказів за вказаний період і рахунків про зарахування зарплати та по періоду з 21.03.2000 по 30.04.2001, з 01.10.2003 по 31.10.2003, з 01.08.2004 по 15.06.2009 щодо відсутності відомостей в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Виходячи з наведеного на працівника не може бути покладена відповідальність на передачу документації по робітникам до архіву.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема: роботодавці:
підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону;
філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону (п. 1)
За вимогою частин 1, 2,. 5 , 6, 10 ст. 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Виходячи з вищенаведених норм обчислення, сплата страхових внесків, здійснюється страхувальниками; у разі якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції; відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.
Фактично, внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку із сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на цьому підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату внесків для нарахування пенсії за період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Отже, недотримання правил ведення трудової книжки , не передача до архіву документації, відсутність сплати страхових внесків, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
За встановлених обставин і вищенаведених правових норм, суд вважає, що позовні вимоги про зарахування позивачу вказаних періодів роботи підлягають задоволенню.
По незарахуванню до пільгового стажу періодів роботи позивача: з 17.11.1989 по 18.10.1991, з 23.12.1991 по 25.05.1992 , з 10.08.1992 по 13.03.2000, з 01.03.2010 по 10.04.2010, з 26.04.2012 по 24.05.2012, з 01.10.2022 по 24.10.2012.
За записами копії дублікату трудової книжки позивач з 17.11.1989 по 18.10.1991 перебував на службі в армії відповідно до військового квитка НОМЕР_2 .
Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Частиною 1 ст.8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Крім того, ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Період проходження строкової військової служби підтверджується як записами у трудовій книжці так і у військовому квитку НОМЕР_2 , при цьому судом встановлено, що військовій службі передувала робота з 13.09.1989 по 03.11.1989 учнем постачальника кріпильних матеріалів у шахту, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділу 1 підрозділу 2010100а постанови КМУ №162 від 11.03.1994.
Таким чином, служба в армії має бути врахована до пільгового стажу.
Відповідачем не заперечено право позивача на зарахування вказаного періоду.
Відповідно до записів копії дублікату трудової книжки позивач 23.12.1991 був прийнятий учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті -ВСП «Шахта Ювілейна ДВАТ «Павлоградвугілля» відповідно до наказу №79-к від 23.12.1991 (запис №4);
31.07.1992 -звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажання відповідно до наказу№59-к від 03.08.1992 (запис №5).
Вказана професія передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділу 1 підрозділу 1 позиція 1010100а постанови Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991.
Відповідачем вказаний період протиправно зараховано частково лише з 26.05.1992 по 31.07.1992.
Суд, виходячи із записів трудової книжки і результатів атестації у пенсійній справі позивача, яка не заперечується відповідачем вважає можливим зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 23.12.1991 по 25.05.1992.
Записи копії дублікату трудової книжки позивача свідчать, що 10.08.1992 він був прийнятий електрослюсарем підземних робіт з повним робочим днем у шахті відповідно до наказу №86-к від 10.08.1992 (запис №6);
15.03.2000 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №46-к від 15.03.2000 (запис №7).
01.03.2010 прийнятий гірником на дільниці ПМДР-ТОВ «Интеркоул» по договору відповідно до наказу №12-к від 01.03.2010 (запис №10);
10.04.2010 звільнений у зв`язку із закінченням робіт за договором відповідно до наказу
№17-к від 10.04.2010 (запис №11).
Вказана професія передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділу 2 підрозділу 1.2а постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.
Суд, виходячи із записів трудової книжки і результатів атестації у пенсійній справі позивача, яка не заперечується відповідачем вважає можливим зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 23.12.1991 по 25.05.1992 і з 01.03.2010 по 10.04.2010.
Щодо не зарахування періодів навчання позивача.
26.04.2012 відповідно до записів трудової книжки позивач був направлений на курси для навчання за професією «машиніст підземних установок» відповідно до розпорядження №585 від 25.04.2012 (запис №16);
25.05.2012 направлений на виробничу практику за професією «машиніст підземних установок» з повним робочим днем у шахті відповідно до розпорядження №782-к від 22.05.2012 (запис №17);
01.10.2012 направлений на курси для навчання за професією «гірник підземний» відповідно до розпорядження №271-к від 28.09.2012 (запис №20);
25.10.2012 переведений учнем гірника підземного на час виробничої практики з повним робочим днем у шахті відповідно до розпорядження №350к від 24.10.2012 (запис №21).
Відповідач зазначає, за довідками Філії «Учбово-курсовий комбінат» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 03.09.2021 №1673 і №1674 позивач навчався у період з 01.10.2012 по 26.11.2012 за професією «гірник підземний» та з 10.12.2012 по 12.02.2013 за професією «гірник з ремонту гірничих вироботок» з відривом від виробництва.
На думку відповідача вказаний період навчання позивача не зараховується до пільгового стажу.
Суд не погоджується з доводами відповідача виходячи з наступного
Відповідно до п."д" ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Стаття 18 Закону України від 10.02.1998 №103/98 "Про професійну (професійно-технічну) освіту" містить перелік типів закладів професійної (професійно-технічної) освіти. До закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Відповідно до ст. 38 Закону №103/98, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Із записів трудової книжки позивача вбачається, що позивач:
24.04.2012 по 25.04.2012 працював учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
26.04.2012 був направлений на курси для навчання по професії «машиніст підземних установок» ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
25.05.2012 направлений на виробничу практику по професії «машиніст підземних установок» з повним робочим днем в шахті -ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
02.07.2012 по 30.09.2012 працював -машиністом підземних установок з повним робочим днем в шахті ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
01.10.2012 по 24.10.2012 проходив курси навчання по професії «гірник підземний» ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
25.10.2012 по 25.11.2012 працював учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»;
26.11.2012 по 23.02.2015 працював гірником підземним з повним робочим днем в шахті ВСП «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Професії «машиніст підземних установок» і «гірник підземний» включені до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.
Отже, враховуючи відсутність перерви між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу за набутими професіями, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період навчання в учбово-курсовому комбінаті з 26.04.2012 по 25.05.2012 за професією «машиніст підземних установок» і з 01.10.2012 по 24.10.2012 за професією «гірник підземний».
Таким чином, записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи і матеріали атестації, які не заперечуються відповідачем є беззаперечними доказами підтвердження наявності пільгового стажу у спірні періоди роботи позивача.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Вказане у згоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 21.01.2020 у справі №640/4469/17.
Розрахований пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №1., який не заперечується відповідачем складає 10 років 02 місяці 14 днів, а з урахуванням періоду зарахованого у даній справі до пільгового стажу позивача на підземних роботах за Списком №1, пільговий стаж позивача за Списком №1 складає не менше 15 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Враховуючи, що позивач має стаж на підземних роботах не менше 15 років, тобто він набув необхідного стажу на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії у розмірі, передбаченому ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, які виразились у не зарахуванні всіх періодів роботи позивача до пільгового стажу, що призвело до неможливості застосування вказаної ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при обчисленні позивачу розміру пенсії.
Таким чином, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з дати призначення пенсії 22.10.2021.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки про порушення свого права позивач дізнався після отримання від відповідача 07.04.2023 роздруківок розрахунку пенсії, стажу та заробітної плати.
У постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а Велика Палата Верховного Суду вказала, що у спорах , що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1073,60 грн. за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН957 від 12.05.2023 року.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн .
Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 13.09.1989 року по 03.11.1989 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 21.03.2000 року по 30.04.2001 року, з 01.10.2003 року по 31.10.2003 року, з 01.08.2004 року по 15.06.2009 року, до пільгового стажу за СП-1 періоди роботи з 23.12.1991 року по 25.05.1992 року, з 10.08.1992 року по 13.03.2000 року, з 01.03.2010 року по 10.04.2010 року, з 26.04.2012 року по 24.05.2012 року, з 01.10.2012 по 24.10.2012 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона