Справа № 346/4016/23
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4016/23
Провадження № 2-а/346/65/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (адреса: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Української Перемоги, 15), яким просив скасувати постанову серії БАА № 976749 від 15 липня 2023 року, якою на нього накладено штраф в розмірі 3400 гривень, а також стягнути з відповідача судовий збір та просив справу розглядати без його участі (а.с.1-10).

Постанова була накладена за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, через порушення ним правил дорожнього руху, передбачених п.2.1 А, 2.1Б, 2.1В та п.8.4В Правил дорожнього руху, зокрема у зв`язку із тим, що позивач керував транспортним засобом без права керування ним та під час керування здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», а також при перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування (а.с.9).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 27 липня 2023 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 04 серпня 2023 року на 13 годину 15 хвилин(а.с.12), однак відклав його на 26.09.2023 року, оскільки позивач подав заяву про відкладення судового засідання. Однак у цей день, суд постановив ухвалу для отримання оригіналу постанови та даних відеозапису події з нагрудної камери працівника поліції (а.с.24), який було надано 29 серпня 2023 року з копією постанови (а.с.35,36).

Представник позивача просила розглянути справу без їх участі, а відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог, але у судове засідання не з`явився.

За таких обставин, а також в силу положень частини 4 статті 229 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. На момент вимоги працівника поліції показати посвідчення водія він не керував транспортним засобом, що виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП. Про вказану обставину він повідомляв працівників поліції, як і про те, що у нього було наявне право на керування транспортним засобом, проте через незаконні дії працівників поліції він не пред`явив їм своє посвідчення водія, в той же час, він старався довести їм той факт, що він не керував транспортним засобом, а тому і не мав обов`язку виконувати вимогу про пред`явлення такого документа. Крім того в позовній заяві зазначає, що інспектор в супереч вимогам закону не представився, автомобіль працівників поліції був припаркований з порушенням правил дорожнього руху, інспектор погрожував викликати евакуатор і доставити автомобіль на штраф майданчик, а також що має докази керування ним транспортним засобом, однак надати їх йому не має можливості. ОСОБА_1 , не повідомляли про його право на правову допомогу. Тому, постанова підлягає скасуванню.

Аргументи відповідача. 29.08.2023 року до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов відзив в якому зазначено що з матеріалів правопорушення було встановлено, що поліцейськими виявлено під`їхавший та зупинений водієм автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який при цьому не мав права керування транспортним засобом. При перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового старування чим скоїв правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. Згідно ст. 36 КУпАП правопорушення об`єднано, а стягнення накладено за більш суворе. Відповідач зазначає, що позиція позивача є хибною та помилковою, такою щоб уникнути адміністративної відповідальності, оскільки із відео фіксації «0» - 00:30 - 00:50 хв. відео - на запитання поліцейської «Хто приїхав на цій машині?», один зі свідків відповідає «Та ж він приїхав, хто приїхав». А тому, на підставі вище наведеного, факт керування позивачем транспортного засобу встановлений та підтверджений належними доказами,а позиція позивача є хибною та помилковою. У зв`язку із чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Оцінка суду щодо фактів.

15 липня 2023 року, працівник поліції підійшов до транспортного засобу (автомобіля), який не рухався, з боку сидіння для водія та задав запитання ОСОБА_1 , який знаходився з протилежного боку авітомобіля та закривав двері для пасажирського сидіння друго ряду, чи він є водієм вказаного транспортного засобу, на що останній вказав що він не є водієм цього ранспортного засобу (а.с.30 диск з відеозаписами події).

Після чого працівник поліції вказав, що транспортний засіб припаркований з порушеннями ПДР та попросив у ОСОБА_1 посвідчення водія, на що останній повторно вказав що він не водій та не керував цим транспортним засобом і, що зараз під`їде водій. Працівниця поліції підійшла до людей, які знаходились поруч та задала запитання хто приїхав на вказаному транспортному засобі, на що одна особа вказала, що: "Та ж він приїхав, хто приїхав", однак ця ж людина через кілька секунд сказала: "Я не бачив". А через кілька хвилин після цього, коли поліцейські знову розмовляли з ОСОБА_1 повторив, що не бачив хто приїхав на вказаному транспортному засобі (а.с.30 диск з відеозаписами події).

Але працівник поліції підійшов повторно до транспортного засобу, біля якого знаходився ОСОБА_1 та знову задав йому запитання чи він має посвідчення водія на що останній вказав, що він має посвідчення водія, а потім працівник поліції вказав, що він вважає, що за кермом був саме ОСОБА_1 (а.с.30 диск з відеозаписами події).

Наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами А, В та С позивач підтвердив додатково, надавши суду копію посвідчення водія (а.с.10).

Після чого працівник поліції попросив повторно надати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 вказав повторно що він не водій у зв`язку із чим працівник поліції попросив надати документ, що посвідчує особу. ОСОБА_1 надав йому вказаний документ, і працівник поліції оголосив йому його права та вказав, що буде на нього складено постанову за те, що він не пред`явив для ознайомлення посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс та зупинив транспортний засіб в зоні дії знаку що це забороняє. Після чого йому виписали постанову, оголосили її та вручили ОСОБА_1 (а.с.30 диск з відеозаписами події).

І згідно змісту постанови, її виписано на ОСОБА_1 тому, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП суть якого полягає у наступному: 15 липня 2023 року, о 20 год.57хв. в м.Коломия, по вул.Мазепи, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому не маючи права керувати даним засобом, під час керування водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34. "Зупинка заборонена", а також при перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п.2.1 А, 2.1Б, 2.1В та п.8.4В Правил дорожнього руху.

Проте вважаючи, що в його діях відсутній склад правопорушення, зазначеного у постанові, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с.1-10).

І суд відзначає, що з огляду на усі надані йому відповідачем докази (а.с.1-40), зважаючи на викладені вище обставини, суд не може погодитись із тим, що існують докази на підтвердження існування того факту, що 15 липня 2023 року, о 20 год.57хв. позивач дійсно керував транспортним засобом марки: Mercedes-Benz, моделі: А160, номерний знак: НОМЕР_1 .

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі поліцейського, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП та наклав штраф у розмірі 3400 гривень, у зв`язку із керуванням ним транспортним засобом не маючи права керувати ним.

Положеннями частини 2 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, є адміністративним правопорушенням.

Отже, адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 2 статті 126 КУпАП є тільки такі два діяння: або керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Але встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , що стверджується наявністю фотокопії його посвідчення водія в матеріалах справи (а.с. 10) щодо наявності у нього права керування транспортними засобами категорії А, В, С.

Проте оскаржувана позивачем постанова відповідача не містить будь-яких відомостей про те, чому, на якій підставі і щодо якого саме автомобіля, як транспортного засобу (з відповідною категорією) поліцейський встановив відсутність у позивача права керування транспортним засобом марки: Mercedes-Benz, моделі: А160, номерний знак: НОМЕР_1 .

Що стосується інших діянь, вказаних у змісті постанови, зокрема: під час керування водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34. "Зупинка заборонена", а також при перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування, то вони також не охоплюються об`єктивною стороною, передбаченою ч.2 ст.126 КУпАП, з огляду на її зміст, що вказаний судом вище.

Суд зазначає, що якщо мова йшла про те, що позивач не пред`явив документ, що підтверджує наявність права керувати транспортним засобом, то таке діяння не охоплюється об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд не має компетенції на здійснення кваліфікації діяння позивача з точки зору порушення чи не порушення ним будь-яких інших норм КУпАП, окрім як ч.2 ст.126 КУпАП та перекваліфіковувати його діяння із зміною постанови. Функція і роль суду у таких справах полягає тільки у тому аби перевірити правомірність вже прийнятої постанови суб`єктом владних повноважень, і предметом оцінки суду є тільки вона.

Оцінка суду щодо позовних вимог.

І тому, оскільки відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача 15 липня 2023 року складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови, яку оскаржує позивач.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (а.с.6), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,126,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову (серії БАА № 976749) від 15 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (місцезнаходження юридичної особи: 76000, м. Івано-Франківськ, вулиця Української Перемоги, 15; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108798) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, сплачений ним 24 липня 2023 року, квитанція № 0.0..1, через АТ КБ "Приватбанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Коваленко Д. С.