Справа № 380/9666/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9666/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16 (далі ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі ГУ ПФУ у Львівській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, № 18 від 09.03.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 30.09.1982 по 04.06.1992 на посаді кондитера в Об`єднанні ресторану Дубки та з 08.06.1992 по 01.06.1993 на посаді старшого інспектора сектора по контролю виконання і діловодству Управління справами Державного комітету України по пресі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.03.2023, що зареєстрована за № 3222 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Ухвалою суду від 09.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 24.07.2023 суд перейшов зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржуване рішення пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідній роботі, а не правильність записів у трудовій книжці. Позивач вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

06.06.2023 представник ГУ ПФУ в м. Києві подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 30.09.1982 по 04.06.1992, оскільки печатка нечитабельна та з 08.06.1992 по 01.06.1993, оскільки в підставі на звільнення виправлено рік, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом від 29.07.1993 №58. Відтак оскаржене рішення про відмову у призначення пенсії є правомірним.

06.09.2023 представник ГУ ПФУ у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 30.09.1982 по 04.06.1992, оскільки печатка нечитабельна та з 08.06.1992 по 01.06.1993, оскільки в підставі на звільнення виправлено рік, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом від 29.07.1993 №58. Таким чином, внаслідок відсутності необхідного страхового стажу (28 років) прийнято оскаржене рішення.

У судове засідання позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

У судове засідання відповідачі явку представників не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У зв`язку з досягненням 60-річного віку, 01.03.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.03.2023 №18. Таке рішення мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 26 років 02 місяці 03 дні, при необхідному 28 років. Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 до страхового стажу позивача пенсійний орган не зарахував періоди роботи:

- з 30.09.1982 по 04.06.1992, оскільки звільнення завірено печаткою, що не ідентифікується;

- з 08.06.1992 по 01.06.1993, оскільки в записі про звільнення виправлено рік, що не завірено належним чином.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до понятійного апарату Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058):

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до вказаного Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В абзаці першому частини першої статті 24 Закону України № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону України № 1058).

Згідно зі статтею 26 Закону України № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У частині четвертій статті 26 Закону України № 1058 передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Змістом частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як видно з матеріалів справи, підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 30.09.1982 по 04.06.1992 пенсійний орган вказав на те, що звільнення завірено печаткою, що не ідентифікується, а з 08.06.1992 по 01.06.1993 на те, що у підставі на звільнення виправлено рік, що не завірено належним чином. Такі недоліки, на думку ГУ ПФУ у Львівській області, суперечать Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Насамперед суд звертає увагу на те, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), почала застосовуватись вже після внесення описаних записів у трудову книжку позивача. Відтак ГУ ПФУ у Львівській області безпідставно в оскарженому рішенні покликається на положення Інструкції №58.

Поряд з цим, до застосування Інструкції №58 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162, в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412 (далі Інструкція №162).

У підпункті 2.3 Інструкції №162 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Суд зазначає, що 13.09.2023 представник позивача подав до суду клопотання, до якого долучив належним чином засвідчені кольорові копії сторінок трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , на яких містяться спірні записи. Дослідивши ці докази, суд встановив, що запис про звільнення позивача 04.06.1992 з посади кондитера в Об`єднанні ресторану Дубки дійсно завірений печаткою, яка не є читабельною. Водночас слушними є зауваження позивача про те, що на сторінках 18-19 цієї трудової книжки наявний запис від 06.05.1983 про винесення подяки позивачу під час роботи в Об`єднанні ресторану Дубки, який скріплений печаткою цього підприємства, яка є читабельною.

У цьому контексті суд вважає за доцільне додати, що недостатній відтиск печатки про звільнення з посади не може позбавляти особу права на зарахування всього періоду роботи до страхового стажу позивача та впливати на рівень соціальної захищеності. До цього ж, особа не може відповідати за недостатню видимість печатки, якою роботодавець скріплює записи у її трудовій книжці.

Враховуючи наведені обставини, на переконання суду, у ГУ ПФУ у Львівській області були достатні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 30.09.1982 по 04.06.1992 до страхового стажу.

Суд також критично оцінює обґрунтування оскарженого рішення в частині не зарахування періоду роботи позивача з 08.06.1992 по 01.06.1993 тим, що у підставі на звільнення виправлено рік, що не завірено належним чином, адже дослідивши надані представником позивача кольорові копії сторінок трудової книжки серії НОМЕР_3 , суд встановив, що запис про звільнення позивача з посади старшого інспектора сектора по контролю виконання і діловодству Управління справами Державного комітету України по пресі в частині дати 01.06.1993 не містить виправлень, а перші дві цифри 1993 року записані масивнішим шрифтом. При цьому, не викликає жодних сумнівів, що позивач закінчила працювати у 1993 році, адже з попередньої роботи вона звільнена 04.06.1992, а на наступну працевлаштована 01.06.1993.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що ГУ ПФУ у Львівській області протиправно не зарахувало періоду роботи з 08.06.1992 по 01.06.1993 до її страхового стажу.

Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ у Львівській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для не зарахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд констатує, що у позивача, з урахуванням вищевказаних періодів роботи, страховий стаж становить понад 28 років, що є необхідною умовою для призначення пенсії за віком.

Відтак рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 09.03.2023 №18 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд зауважує, що позивач звернулася із заявою за призначенням пенсії до ГУ ПФУ в м. Києві, а тому саме останнє повинно зарахувати відповідні періоди до страхового стажу та повторно розглянути заяву позивача. Звідси, позовні вимоги зобов`язального характеру до ГУ ПФУ у Львівській області не підлягають до задоволення.

З огляду на сформовані висновки, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 30.09.1982 по 04.06.1992 на посаді кондитера в Об`єднанні ресторану Дубки та з 08.06.1992 по 01.06.1993 на посаді старшого інспектора сектора по контролю виконання і діловодству Управління справами Державного комітету України по пресі, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 01.03.2023, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 09.03.2023 №18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.09.1982 по 04.06.1992 на посаді кондитера в Об`єднанні ресторану Дубки та з 08.06.1992 по 01.06.1993 на посаді старшого інспектора сектора по контролю виконання і діловодству Управління справами Державного комітету України по пресі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.03.2023, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 25 вересня 2023 року.

Суддя Мричко Н.І.