Справа № 140/12458/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12458/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір Маркет» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішеннь про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тір Маркет» (далі - ТзОВ «Тір Маркет», товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до договору №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022, укладеного між компанією OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) та ТзОВ «Тір Маркет» (Україна) придбало товар - автозапчастини (50 товарних позицій), згідно договору №1 від 07.04.2022, укладеного між компанією MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) та ТзОВ «Тір Маркет» (Україна) придбало товар - автозапчастини (85 товарних позицій), на підставі договору №2/2022/ТМ від 10.10.2022, укладеного між компанією SAF- HOLLAND Polska Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) та ТзОВ «Тір Маркет» (Україна) придбало товар - автозапчастини (12 товарних позицій) та відповідно до Договору №1 від 06.09.2021, укладеного між компанією Неrmon Sp. Z О.О. (Польща) та ТзОВ «Тір Маркет» (Україна) товар - автозапчастини (23 товарних позицій). З метою митного оформлення вказаних товарів позивач подало до Волинської митниці МД №22UA87U5, МД №22UA52U3, МД №22UA86U6, МД №22UA73U6, у яких ціна товару зазначена за першим методом.

Проте митним органом було відмовлено позивачу у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2, оскільки подані документи містять розбіжності та неточності.

На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. При цьому застосовані у рішеннях формулювання щодо розбіжностей у документах є надуманими.

Позивач зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та витрат на транспортування.

Позивач також зауважив, що у рішеннях про коригування митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які беруться за основу для визначення скоригованої митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Проте у спірних рішеннях окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень. При цьому, вказав, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Тір Маркет» укладено договір №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022 з компанією OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща), предметом якого є купівля-продаж автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару.

За умовами договору за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору. За договором від №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022, укладеним з компанією OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) продавець робить відвантаження товару за адресою: Ополе 45-920, Польща, вул. Норвезька 13, на умовах поставки EXW, Ополе Інкотермс 2010 (п. 5.1 договору).

Оплата за товар проводиться у Євро (EUR) у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару (п. 6.1, 6.2 договору).

На виконання умов договору, компанія OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) виставила позивачу рахунок-фактуру від 31.10.2022 №Х01/22000331, згідно з яким вартість товару - автозапчастини (50 товарних позицій) 20 750,29 Євро (EUR).

04.11.2022 з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався автозапчастини (50 товарних позицій) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію №22UA87U5, у якій визначено митну вартість товару за основним методом в сумі 20 750,29 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 271,67 EUR (Євро) відповідно заявлена митна вартість товару становить 21 021,96 EUR (Євро), що згідно курсу становить 756 405,86 грн.

До митної декларації додано: - пакувальний лист від 31.10.2022 №Х01/22000331, рахунок-фактура (інвойс) від 31.10.2022 №Х01/22000331, міжнародна товарно-транспортна накладна від 01.11.2022 №б/н; декларація про походження товару від 31.10.2022 №Х01/22000331, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №031122, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 13.04.2022 №05/04/ЕХР/2022, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22; договір (контракт) про перевезення від 23.06.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 02.11.2022 №22PL381010E0253896.

07.04.2022 між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) укладено контракт № 1, предметом якого є купівля-продаж автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару.

За умовами договору за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору. За контрактом №1 від 07.04.2022, укладеним з компанією MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) продавець робить відвантаження товару за адресою: Домброва-Гурнича 41-308, Польща, вул. Родзінського, 19, на умовах поставки EXW, Домброва-Гурнича Інкотермс 2010 (п. 5.1 договору).

Оплата за товар проводиться у Євро (EUR) у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару (п. 6.1, 6.2 договору).

На виконання умов договору, компанія MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) виставила позивачу рахунок-фактуру від 31.10.2022 №9/FAE/2022/00472, згідно з яким вартість товару - автозапчастини (85 товарних позицій) 13 004,52 Євро (EUR).

05.11.2022 з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався автозапчастини (85 товарних позицій) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію №22UA52U3, у якій визначено митну вартість товару за основним методом в сумі 13 004,52 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 424,63 EUR (Євро) відповідно заявлена митна вартість товару становить 13 429,15 EUR (Євро), що згідно курсу становить 483 203,67 грн.

До митної декларації додано: рахунок-фактура (інвойс) від 31.10.2022 №9/FAE/2022/00472, міжнародна товарно-транспортна накладна від 03.11.2022 №477647, декларація про походження товару від 31.10.2022№9/FAE/2022/00472, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №55, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 07.04.2022 №1, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22, договір (контракт) про перевезення від 09.08.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 31.10.2022 №22PL331020E1002375).

10.10.2022 між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією SAF-HOLLAND Polska Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) укладено договір №2/2022/ТМ, предметом якого є купівля-продаж запасних частин, рекламної продукції, аксесуарів, інструментів та обладнання призначеного для ремонту транспортних засобів згідно інвойсів та /або в інвойс-проформі, оформлених на кожну окрему партію товару.

За умовами договору за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у інвойсів та /або в інвойс-проформі, які відповідають цінам, наданим у прайс-листі. Прайс-лист або витяг із прайс-листу завіряється продавцем та надсилається покупцеві. (п. 2.6 договору).

За договором №2/2022/ТМ від 10.10.2022, укладеним з компанією SAF-HOLLAND Polska Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща) продавець постачає товари EXW Pila/Польща, Інкотермс 2020 (п. 3.1 договору).

Оплата за товар проводиться у Євро (EUR): у формі 100% передоплата до відвантаження перерахуванням коштів на рахунок продавця, або повне та/або часткове відстрочення платежу, яке зазначено в інвойсі на кожне окреме відвантаження товарів (п. 2.3 договору).

04.11.2022 з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався автозапчастини (12 товарних позицій) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію №22UA86U6, у якій визначено митну вартість товару за основним методом в сумі 24 202,85 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 806,23 EUR (Євро) відповідно заявлена митна вартість товару становить 25 009,08 EUR (Євро), що згідно курсу становить 891 043,37 грн.

До митної декларації додано: рахунок-фактура (інвойс) від 26.10,2022 №1691/22, міжнародна товарно-транспортна накладна від 03.11.2022 А№0105611, декларація про походження товару від 26.10.2022 №PL/MF/AS 0331463, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №021122; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 10.10.2022 №2/2022/ТМ, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22, договір (контракт) про перевезення від 23,06.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 26.10.2022 №22PL391010E2869314.

06.09.2021 між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією Неrmon Sp. Z О.О. (Польща) укладено договір №1, предметом якого є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару.

За умовами договору за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору. Ціна на товар встановлені у валюті - Євро (EUR) (п. 2.1, 2.2 договору).

За договором від 06.09.2021 № 1, укладеним з компанією Неrmon п Sp. Z О.О. (Польща) продавець робить відвантаження товару за адресою: Рацибуж, Польща, або будь-яке інше місто Польщі за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010 (п. 3.1 договору).

08.11.2022 з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався автозапчастини (23 товарні позиції) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію №22UA73U6, у якій визначено митну вартість товару за основним методом в сумі 14 641,37 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 965,87 EUR (Євро) відповідно заявлена митна вартість товару становить 15 607,24 EUR (Євро), що згідно курсу становить 569 793,90 грн.

До митної декларації додано: пакувальний лист від 24.10.2022 №б/н; рахунки-фактури (інвойси) від 30.09.2022 №ЕХ20220041, №ЕХ20220043, від 24.10.2022 №ЕХ20220046; міжнародна товарно-транспортна накладна від 01.11.2022 №б/н, декларації про походження товару від 30.09.2022 №ЕХ20220041, №ЕХ20220043; від 24.10.2022 №ЕХ20220046, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 07.11.2022 №1, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 06.09.2021 №1, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 16.09.2021 №б/н, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 №02/19; договір (контракт) про перевезення від 07.11.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 04.11.2022 №22PL335010E 1010836.

З матеріалів справи слідує, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею відповідно до частини 2-3 статті 53 МК України запропоновано подати такі документи: додатки (інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, проте декларант не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листами № б/н.

Відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2 та сформовано картки відмови № UA205030/2022/000733, № UA205030/2022/000734, № UA205030/2022/000735, № UA205030/2022/000737 у прийнятті митної декларації.

У графі 33 оскаржуваного рішення № UA205030/2022/000071/2 від 07.11.2022 зазначено: «Відповідно до пункту 1 частини 4 cтатті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: довідка про транспортні витрати від 02 11.2022 №б/н видана ФОП ОСОБА_1 , в той час як товаротранспортна накчадна від 01 11.2022 № б/н не містить відповідних печаток; пакувальний лист від 31 10 2022 №Х01/22000331 містить інформацію щодо 100 відсоткової попередньої оплати про що в митного органу відсутні підтверджуючі документи.

У графі 33 оскаржуваного рішення № UA205030/2022/000072/2 від 07.11.2022 зазначено: «Відповідно до пункту 1 частини 4 cтатті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: відсутній документ №22РЬ331020Е1002375 від 31 10 2022; згідно п. 6.2 контракту № 1 від 07.04.2022 форму оплати вказано 100 передоплата, про що в митного органу відсутня інформація; відбиток печатки перевізника у товарно-транспортній накладній не відповідає відбитку печатки у довідці про транспортні витрати.

У графі 33 оскаржуваного рішення № UA205030/2022/000074/2 від 08.11.2022 зазначено: «Відповідно до пункту 1 частини 4 cтатті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: документ, що підтвердокує оплату за товар, терміни якої вказано в інвойсі від 26.10.2022 №1691/22 відсутній; у рахунку-фактурі від 03.11.2022 №021122 відсутня інформація про порядок розрахунків, що суперечить п 3.1 договору (контракту) про перевезення від 23.06.2022 №1.

У графі 33 оскаржуваного рішення № UA205030/2022/000073/2 від 07.11.2022 зазначено: «Відповідно до пункту 1 частини 4 cтатті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне: -рахунок-фактура від З3.09.2022 №ЕХ20220041 містить інформацію про попередню оплату за товар, що не підтверджено документально.

Документи подані до митного оформлення не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості товару. Декларанту надано вимогу відповідно до частини 2-3 статті 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки (Інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів; виписку з бухгалтерської документації, митна вартість яких визначається; виписку з каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України, заявлену митну вартість не визнано.

Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК України.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 2 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме по МД: №22UA87U5 від 04.11.2022 року: товар 16 на рівні 7,06 євро/кг., за МД №UA100320/2022/391371 від 04.11.2022; товар 37 на рівні 7,2 євро/кг., за МД №UA209140/2022/102924 від 30.09.2022; товар 40 на рівні 5,16 євро/кг., за МД №UA400040/2022/35609 від 17.10.2022; товар 43 на рівні 5,18 євро/кг., за МД №UA205030/2022/24300 від 20.08.2022; товар 44 на рівні 5,13 євро/кг., за МД №UA205030/2022/28575 від 20.10.2022; по МД №22UA52U3 від 05.11.2022: товар 1 на рівні 4,34 євро/кг, за МД №UA100330/2022/443379 від 30.08.2022; товар 63 на рівні 4,35 євро/кг, за МД №UA100190/2022/029067 від 15.10.2022; товар 65 на рівні 4,51 євро/кг, за МД №UA807200/2022/003170 від 14.10.2022; товар 77 на рівні 6,71 євро/кг, за МД №UA204020/2022/28300 від 02.11.2022; по МД №22UA86U6 від 04.11.2022: товар 7 на рівні 4,59 євро/кг, за МД №UA100340/2022/514797 від 04.08.2022; товар 8 на рівні 4,32 євро/кг, за МД №UA209170/2022/88007 від 04.11.2022; товар 9 на рівні 4,62 євро/кг, за МД №UA400040/2022/34600 від 06.10.2022; по МД №22UA73U6 від 08.11.2022 року: товар 1 на рівні 3,67 євро/кг., за МД №UA408020/2022/33692 від 23.08.2022; товар 6 на рівні 7,54 євро/кг., за МД №UA408020/2022/40372 від 19.09.2022; товар 10 на рівні 4,11євро/кг., за МД №UA504080/2022/3324 від 05.10.2022.

Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД від 07.11.2022 №22UA81U5, №22UA93U8, №22UA89U8; від 08.11.2022 року №22UA76U3 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: запасних частин до транспортних засобів та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, до митної декларації від 04.11.2022 №22UA87U5, було додано: пакувальний лист від 31.10.2022 №Х01/22000331, рахунок-фактура (інвойс) від 31.10.2022 №Х01/22000331, міжнародна товарно-транспортна накладна від 01.11.2022 №б/н; декларація про походження товару від 31.10.2022 №Х01/22000331, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №031122, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 13.04.2022 №05/04/ЕХР/2022, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22; договір (контракт) про перевезення від 23.06.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 02.11.2022 №22PL381010E0253896.

Також до митної декларації від 05.11.2022 №22UA52U3, було додано: рахунок-фактура (інвойс) від 31.10.2022 №9/FAE/2022/00472, міжнародна товарно-транспортна накладна від 03.11.2022 №477647, декларація про походження товару від 31.10.2022№9/FAE/2022/00472, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №55, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 07.04.2022 №1, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22, договір (контракт) про перевезення від 09.08.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 31.10.2022 №22PL331020E1002375).

До митної декларації від 04.11.2022 №22UA86U6, було додано: рахунок-фактура (інвойс) від 26.10,2022 №1691/22, міжнародна товарно-транспортна накладна від 03.11.2022 А№0105611, декларація про походження товару від 26.10.2022 №PL/MF/AS 0331463, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 03.11.2022 №021122; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 10.10.2022 №2/2022/ТМ, договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22, договір (контракт) про перевезення від 23,06.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 26.10.2022 №22PL391010E2869314.

Крім того, до митної декларації від 08.11.2022 №22UA73U6, було додано: пакувальний лист від 24.10.2022 №б/н; рахунки-фактури (інвойси) від 30.09.2022 №ЕХ20220041, №ЕХ20220043, від 24.10.2022 №ЕХ20220046; міжнародна товарно-транспортна накладна від 01.11.2022 №б/н, декларації про походження товару від 30.09.2022 №ЕХ20220041, №ЕХ20220043; від 24.10.2022 №ЕХ20220046, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 07.11.2022 №1, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 06.09.2021 №1, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 16.09.2021 №б/н, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 №02/19; договір (контракт) про перевезення від 07.11.2022 №1, копія митної декларації країни відправлення від 04.11.2022 №22PL335010E 1010836.

Водночас, декларант позивача листами б/н повідомив митний орган, що документи, які зазначені у частині 3 статті 53 МК України надаватися не будуть та просив прийняти рішення без врахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, долучених до митних декларацій.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини 3 та 4 статті 53 та частини 2 статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

У даному випадку оскаржувані рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 3 статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

З такими твердженнями відповідача суд не погоджується та зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару за МД від 04.11.2022 №22UA87U5, згідно рішення № UA205030/2022/000071/2 від 07.11.2022 виникли у зв`язку з тим, що довідка про транспортні витрати від 02 11.2022 №б/н видана ФОП ОСОБА_1 , в той час як товаротранспортна накладна від 01 11.2022 № б/н не містить відповідних печаток.

З цього приводу суд зазначає, що згідно Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 міжнародна автодорожня товарно-транспортна накладна типової форми CMR застосовується у міжнародних перевезеннях і є первинним доказом укладення договору перевезення.

Згідно ст. 6 Конвенції вантажна накладна містить такі дані: дата і місце складання вантажної накладної; ім`я та адреса відправника; ім`я та адреса перевізника; місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; ім`я та адреса одержувача; прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: заява про те, що перевантаження забороняється; платежі, які відправник зобов`язується сплатити; сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; перелік документів, переданих перевізнику.

Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна.

На переконання суду, наявність чи відсутність печатки на CMR не впливає на її дійсність, оскільки печатка не є обов`язковим реквізитом даного документу.

Щодо зазначеної митним органом розбіжності у рішенні № UA205030/2022/000072/2 від 07.11.2022 про відсутність документа №222PL331020E1002375 від 31.10.2022, суд зауважує, що копія митної декларації країни відправлення від 31.10.2022 №22PL331020E1002375 була надана відповідачу, що вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2022/000734, однак митним органом не була взята до уваги.

Щодо розбіжності про невідповідність відбитку печатки перевізника у товарно-транспортній накладній відбитку печатки у довідці про транспортні витрати, суд зауважує, що як уже було вищезазначено наявність чи відсутність печатки на CMR не впливає на її дійсність, оскільки печатка не є обов`язковим реквізитом даного документу.

Крім того, перевезення здійснювалось за укладеним з ФОП ОСОБА_2 договором від 01.08.2022 №1 та у товарно-транспортній накладній та довідці про транспортні витрати на відбитках печаток міститься його ім`я, проте на CMR відтиск печатки англійською мовою.

За змістом контрактів укладених із ТзОВ «Тір Маркет» товар поставляється на умовах EXW, в редакції Інкотермс 2010. Ці умови означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і оплатити перевезення від підприємства-продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Як слідує з матеріалів справи, між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією OPOLTRANS Sp. Z.0.0 (Продавець) було укладено контракт №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022, відповідно до якого, предметом даного договору є постачання автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів. Згідно п.6.2. контракту оплата відбувається шляхом 100% передоплати на банківський рахунок продавця, зазначеному в контракті.

Компанія OPOLTRANS Sp. Z.0.0 (Продавець) виставила позивачу рахунок-фактуру від 16.05.2022 №PWR514, згідно з яким вартість товару - автозапчастини в кількості 50 товарних позицій становить 20 750,29 євро EUR.

07.04.2022 між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Продавець) було укладено договір №1, відповідно до якого, предметом даного договору є постачання автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів. Відповідно до п. 6.2. договору №1 від 07.04.2022 оплата відбувається шляхом 100% передоплати на банківський рахунок продавця, зазначеному в контракті.

Компанія MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Продавець) виставила позивачу рахунок-фактуру від 30.10.2022 №9/FAE/2022/00472, згідно з яким вартість товару - автозапчастини в кількості 85 товарних позицій становить 13 004,52 євро EUR.

Між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією SAF-HOLLAND Polska Sp. z о.о. (Продавець) було укладено Контракт №2/2022/ТМ від 10.10.2022, відповідно до якого, предметом даного Контракту є запасні частини, рекламна продукція, аксесуари, інструменти та обладнання призначені для ремонту транспортних засобів. Згідно п.2.3. Контракту №2/2022/ТМ від 10.10.2022 оплата за товари здійснюється в євро наступним чином: 100% передоплата до відвантаження перерахуванням коштів на рахунок продавця, або повне та/або часткове відстрочення платежу, яке зазначено в інвойсі на окреме відвантаження товарів,

Компанія SAF-HOLLAND Polska (Продавець) виставила позивачу рахунок-фактуру (інвойс) від 20.10.2022 №1691/22, згідно з яким вартість товару - автозапчастини в кількості 12 товарних позицій становить 24 202,85 євро EUR.

06.09.2021 між ТзОВ «Тір Маркет» та компанією Hermon Sp. Z.0.0 (Продавець) укладено договір №1, де предметом є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів, згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару. Згідно п.5.1. Договору №1 від 06.09.2021 оплата за товар проводиться у євро EUR у формі 100% передоплати, згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

Компанія Hermon Sp. Z.0.0 (Продавець) виставила позивачу рахунок-фактуру від 30.09.2022 №ЕХ20220041, згідно з якою вартість товару - автозапчастини в кількості 23 товарних позицій становить 5 273,00 євро EUR.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару.

Ці витрати підтверджуються договорами про перевезення від 23.06.2022 №1, від 09.08.2022 №1, від 07.11.2022 №1, актами надання послуг № 031122 від 08.11.2022, № 63 від 08.11.2022, № 021122 від 08.11.2022, № 09/11-2022-1 від 08.11.2022, та платіжними дорученнями № 796 від 16.11.2022, №831 від 01.12.2022, №834 від 02.12.2022.

Фактична проплата за товар здійснена покупцем ТзОВ «Тір Маркет» 26.10.2022, 15.11.2022, 18.10.2022, 16.11.2022 відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №197 від 26.10.2022 на суму 32 120,27 євро EUR, №207 від 15.11.2022 на суму 13 004,52 євро EUR, №188 від 18.10.2022 на суму 24 202,85 євро EUR, №213 від 16.11.2022 на суму 12 350,29 євро EUR наявними у матеріалах справи (а.с. 36, 85, 116, 142). Зі змісту платіжних доручень можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товарів за рахунками-фактурами.

При цьому, суд зазначає, що невідповідність умов щодо оплати за товар, зазначених у п.5.1 зовнішньоекономічних договорів, відповідно до яких оплата за товар здійснюється у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, не свідчить про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Відступ сторін від умов договору в частині оплати не спростовує факт придбання товару та подальшу оплату за товар, на підтвердження чого позивачем надано відповідні докази.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Також суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця (якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогу, специфікації, прейскурантів (прайс-листа) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

При цьому суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Аналогічно безпідставною є вимога митного органу надати рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки доказів про понесення позивачем таких витрат матеріали справи не містять.

Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність надання позивачем прайс-листів, каталогів, специфікацій виробника товару при тому, що прайс-лист у кожному випадку декларант подавав разом із митною декларацією.

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є і вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічні контракти (додаткові угоди до них) та рахунок-фактура (інвойс).

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом - резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митних декларації МД №UA100320/2022/391371 від 04.11.2022, МД №UA209140/2022/102924 від 30.09.2022, МД №UA400040/2022/35609 від 17.10.2022, МД №UA205030/2022/24300 від 20.08.2022, МД №UA205030/2022/28575 від 20.10.2022, за МД №UA100330/2022/443379 від 30.08.2022, МД №UA100190/2022/029067 від 15.10.2022, МД №UA807200/2022/003170 від 14.10.2022, за МД №UA204020/2022/28300 від 02.11.2022, МД №UA100340/2022/514797 від 04.08.2022, МД №UA400040/2022/34600 від 06.10.2022, МД №22UA73U6 від 08.11.2022, МД №UA504080/2022/3324 від 05.10.2022, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірних рішень від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також не може залишитися поза увагою і той факт, що в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю (за штуку), тоді як митний орган в оскаржуваних рішеннях використав цінове значення за кілограм, тобто, інше цінове визначення, ніж у документах, узгоджених покупцем і продавцями товару (позивачем та його контрагентами).

При цьому, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім цього, суд зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числове значення митної вартості товару.

Також, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2 684,00 грн, що сплачений платіжною інструкцією від 02.06.2023.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правничої допомоги №03/01/23-1 від 03.01.2023, акту № 04/05/23 від 04.05.2023 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правничої допомоги №03/01/23-1 від 03.01.2023, квитанції до прибуткового касового ордера від 04.05.2023 № 04/05/23) позивач сплатив адвокату Гарбар Ю.Р. кошти в загальній сумі 10 000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг складається з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення (1,5 год.) - 3 000,00 грн, складання та формування позовної заяви (3,5 год.) - 7 000,00 грн. Вартість однієї години роботи 2 000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При цьому, суд зазначає, що надання правничої інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення, включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 07.11.2022 № UA205030/2022/000071/2, № UA205030/2022/000072/2, № UA205030/2022/000073/2, від 08.11.2022 № UA205030/2022/000074/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір Маркет» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тір Маркет» (43021; Волинська область, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 31; ).

Відповідач: Волинська митниця (44350; Волинська область, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13; ).

Суддя С.Ф. Костюкевич