Справа № 500/4999/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4999/23

26 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії від 01.05.2023 №12,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.05.2023 №12 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії через незарахування окремих періодів трудової діяльності до страхового стажу. Зокрема, з 02.03.1984 по 17.03.1986 в Лановецькому міжгосподарському підприємстві по виробництву свинини, оскільки у трудовій книжці відсутній номер та дата наказу на звільнення з роботи та відсутня довідка про реорганізацію підприємства; з 1988 по 1998 рік - роботу в колгоспі «Чкалова» (реорганізованому в приватне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Воля») та в колгоспі «Світанок», бо в архівних довідках від 01.02.2023 №40/06-06 та №42/06-06 відсутнє по батькові, що не відповідає паспортним даним.

Вважає, що його страховий стаж підтверджений належними та достатніми доказами, а окремі недоліки в оформлені документів, допущені не з вини позивача, не можуть бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

18.08.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивач 24.04.2023 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV). Умовами для призначення пенсії ОСОБА_1 є досягнення встановленого законом пенсійного віку 60 років, страхового стажу 30 років.

Заява позивача за принципом екстериторіальності розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 01.05.2023 за №12 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, в наявності згідно розрахунку стажу лише 16 років 07 місяців 29 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.03.1984 по 17.03.1986, оскільки відсутній номер та дата наказу на звільнення з роботи та відсутня довідка про реорганізацію підприємства, також не зараховано періоди роботи в колгоспі з 1988 року по 1992 рік згідно архівної довідки №40/06-06 від 01.02.2023 та з 1993 року по 1998 рік згідно архівної довідки №42/06-06 від 01.02.2023, оскільки відомості цих довідок не містять по батькові особи, на ім`я якої вони видані, що не відповідає паспортним даним.

З посиланням на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) та положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58), відповідач вважає, що правомірно відмовив у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період роботи, у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто позивач не добросовісно використав своє право на належне пенсійне страхування (а.с.47-48).

25.08.2023 до суду надійшли від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.57-140).

29.08.2023 у суді зареєстрований відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідач позовні вимоги не визнає. Вважає, що відсутні підстави зарахувати спірні періоди до страхового стажу через недоліки в оформлені трудової книжки та неповне написання відомостей про особу в архівних довідках. Також зауважує, що призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду. Крім того, з урахуванням зарахованого страхового стажу та за умови зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи з 02.03.1984 по 17.03.1986, з 1988 року по 1992 рік, з 1993 року по 1998 рік його стаж становитиме менше 30 років, що не дає можливості пенсійному органу призначити йому пенсію за віком.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.141-143).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення віку 60 років, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав документи згідно з переліком зазначеним у розписці-повідомленні (а.с.58-62).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.05.2023 №12 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 60 років 02 місяці. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-ІV становить 30 років.

Страховий стаж заявника складає 16 років 07 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано такі періоди роботи:

з 02.03.1984 по 17.03.1986, оскільки відсутній номер та дата наказу на звільнення з роботи та відсутня довідка про реорганізацію підприємства,

роботу в колгоспі з 1988 року по 1992 рік згідно архівної довідки №40/06-06 від 01.02.2023 та з 1993 року по 1998 рік згідно архівної довідки №42/06-06 від 01.02.2023, оскільки відомості цих довідок не містять по батькові особи, на ім`я якої вони видані, що не відповідає паспортним даним (а.с.7).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформлену на ОСОБА_1 , дата заповнення 02.03.1984 (а.с.74-78).

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо його трудової діяльності у спірні періоди:

Лановецьке міжгосподарське підприємство по виробництву свинини,

02.03.1984 прийнятий на роботу водієм, підстава: наказ №27 від 02.03.1984,

25.05.1985 переведений різноробочим на тому ж підприємстві, підстава: наказ №31 від 25.03.1985,

17.03.1986 звільнений від обов`язків різноробочого в зв`язку з вступом в силу вироку про виконання примусових робіт в місцях зазначених органом міліції, підстава: вирок суду 1985 року. Запис завірений головою колгоспу та скріплений печаткою підприємства «Комплекс по виробництву свинини» колгоспу ім. Матросова.

Відповідно до історичної довідки по приватному підприємству ім. Матросова, виданою архіваріусом трудового архіву Лановецької міської ради, Лановецьке міжгосподарське підприємство по виробництву свинини приєднано до колгоспу ім. Матросова на правах відділку і надалі іменується «Комплекс по виробництву свинини» колгоспу ім. Матросова. Довідка видана на підставі справи фонду №16 (а.с.100-101).

Період з 02.03.1984 по 17.03.1986 не зарахований до страхового стажу територіальним органом Пенсійного фонду України через відсутність номера та дати наказу на звільнення з роботи та відсутність довідки про реорганізацію підприємства.

Такі мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки запис про звільнення у трудовій книжці позивача внесений на підставі вироку суду, про що зазначено безпосередньо у графі щодо підстав для внесення відповідного запису до трудової книжки. Окрім того, наведена вище історична довідка архівного відділу по Приватному підприємству ім.Матросова містить розгорнуту інформацію про реорганізацію підприємств (колгоспів), які функціонували в селі Ланівці, складена на підставі первинних документів, у тому числі загальних зборів колгоспу, рішень загальних зборів та є належним і достатнім доказом реорганізації підприємства, де працював позивач.

Стосовно інших періодів роботи ОСОБА_1 в колгоспі з 1988 року по 1992 рік та з 1993 року по 1998 рік, то судом встановлено таке.

В тій же трудовій книжці позивач серії НОМЕР_1 у розділі Відомості про роботу містяться такі записи щодо його трудової діяльності у спірні періоди:

01.04.1988 прийнятий в колгосп ім. Чкалова електрозварювальником, підстава: рішення правління протокол №4 від 01.04.1988,

01.01.1991 переведений шофером, підстава: рішення правління протокол №1 від 01.01.1991,

15.01.1993 звільнений за власним бажанням, підстава: рішення правління протокол №1 від 15.01.1993. Запис завірений підписом голови колгоспу ім.Чкалова.

02.02.1993 прийнятий в колгосп «Світанок» шофером, підстава: протокол №2 від 25.02.1993,

05.02.2000 звільнений з роботи за власним бажанням, підстава: протокол №2 від 10.02.2000. Запис завірений підписом голови колгоспу «Світанок», скріплений печаткою.

Також судом встановлено, що трудовим архівом Лановецької міської ради ОСОБА_1 видано довідки:

від 01.02.2023 № 40/06-06 про відпрацьовані людинодні ОСОБА_2 (так у документах) за період з квітня 1988 року по грудень 1992 року (а.с.104),

від 01.02.2023 №42/06-06 про відпрацьовані людинодні ОСОБА_2 (так у документах) за період з січня 1993 року по листопад 1999 року (а.с.110).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зарахувало позивачу роботу в колгоспах, бо у відомостях архівних довідок не міститься по батькові особи, на ім`я якої вони видані, що не відповідає паспортним даним.

Так, в дійсності має місце не зазначення в архівних довідках від 01.02.2023 № 40/06-06 та № 42/06-06 повних відомостей про особу, зокрема, відсутнє по батькові. Разом з тим, інша інформація наведена у довідках (з урахуванням наданих цим же трудовим архівом відомостей про реорганізацію колгоспів) повністю узгоджується з відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та є достатньою підставою для зарахування спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відсутність в архівних довідках по батькові особи ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 в архівних довідках та відомостях трудової книжки, факт роботи якого у колгоспі відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак відсутність написання по батькові особи в архівних довідках, при тому що відповідний період підтверджений записами трудової книжки не може бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу.

При цьому суд зазначає, що за усталеною практикою розгляду пенсійних спорів, сформованою Верховним Судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації (як-от, неповне зазначення відомостей про особу, перекручення даних про особу чи неправильне написання відомостей про особу) не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , а також зазначення неповних відомостей про особу в архівних довідках, при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому суд ще раз акцентує увагу, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття його на роботу та звільнення з роботи в колгосп ім. Чкалова та «Світанок», записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками підприємств, відтак ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Також суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не оспорюються інші відомості, зокрема щодо періодів роботи працівника.

Таким чином, суд оцінює критично підстави для відмови зарахувати спірні періоди до страхового стажу, на які вказало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у рішенні від 01.05.2023 №12.

Періоди роботи ОСОБА_1 з 02.03.1984 по 17.03.1986 в Лановецькому міжгосподарському підприємстві по виробництву свинини, з 01.04.1988 по 15.01.1993 в колгоспі ім. Чкалова, з 02.02.1993 по 31.12.1998 підлягають до врахування при обчисленні страхового стажу позивача для визначення права на пенсію за віком з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 15.02.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 07 місяців 29 днів (а.с.130), про що також вказано в оскаржуваному рішенні.

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають спірні періоди з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 30 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 24.04.2023 про призначення пенсії за віком.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 15.02.2023, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач звернувся за пенсією 24.04.2023.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має зарахувати страховий стаж та розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 структурним підрозділом органу, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, тому належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи ОСОБА_1 з 02.03.1984 по 17.03.1986 в Лановецькому міжгосподарському підприємстві по виробництву свинини, з 01.04.1988 по 15.01.1993 в колгоспі ім. Чкалова, з 02.02.1993 по 31.12.1998 в колгоспі «Світанок» (з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві).

Аналогічні висновки зроблені Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 06.04.2023 по справ №500/4180/22, від 16.05.2023 по справі № 500/4234/22, від 05.06.2023 № 500/644/23.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції № 74745 від 05.08.2023 (а.с.37).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.05.2023 №12 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 15.02.2023 пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення, зарахувавши ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період з 02.03.1984 по 17.03.1986 в Лановецькому міжгосподарському підприємстві по виробництву свинини, з 01.04.1988 по 15.01.1993 в колгоспі ім. Чкалова, з 02.02.1993 по 31.12.1998 в колгоспі «Світанок» (з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вулиця Канатна, 83, місто Одеса, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Повний текст рішення складений та підписаний 26 вересня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.