Справа № 160/8399/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/8399/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023, (суддя суду першої інстанції Рябчук О.С.), прийняту без участі сторін в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/8399/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.06.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 повернув позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Позивач зазначає, що судом неправильно встановлено дату початку перебігу строку на звернення до суду з позовом. Не досліджено всіх доказів, які мають значення для правильного вирішення питання про дотримання строків. Судом не враховано, що позивач не мав можливості звернутись до суду у строк через воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.04.2023 року за допомогою підсистеми Електронній суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Щадило А. від 11.03.2022 року № 318к Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП, яким застосовано до начальника чергової частини ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Щадило А. від 17.03.2022 року № 363 о/с по особовому складу, яким підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- зобов`язання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (, вул. Троїцька, 20-а, м. Дніпро, 49101) поновити ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на службі на посаді начальника чергової частини відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 18.03.2022;

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) учасників справи ( у письмовому провадженні) з 23.05.2023 року за наявними у справі матеріалами та було витребувано додаткові докази у справі.

16.05.2023 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив проти позову, яким відповідач позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Разом із відзивом відповідачем було заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Розглянувши заявлене клопотання судом 18 травня 2023 року винесено ухвалу, якою адміністративний позов залишено без руху. Позивачеві надано строк на усунення недоліків адміністративного позову, а саме запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

02.06.2023року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем зазначено, що у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України введено воєнний стан. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в України, зупиняється перебіг строків позовної давності. Також позивач посилається на введені карантинні обмеження, що спричинені запобіганням поширенню коронавірусної хвороби. Крім того, зазначає, що в період з 12 по 21 березня 2022 року перебував на лікарняному, а інтенсивне лікування його закінчилось 21 квітня 2022 року.

Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено строк звернення до суду з позовом і причини пропуску строку не є поважними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відночас, у відповідності до ч. 3 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту НПУ, дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа Каменівська проти України), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані....

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах. Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як видно з адміністративного позову, позивач оскаржує накази Головного управління НП в Дніпропетровській області від 11.03.2022 та від 17.03.2022про звільнення за служби.

В свою чергу, відповідно до копії наказу Головного управління НП в Дніпропетровській області від 17.03.2023 №363 о/с, позивач отримав відповідний наказ 18.03.2021 р. про що свідчить здійснений власноруч напис. (а.с. 132)

З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 11.03.2022 позивач ознайомився 01.04.2022 р.

Як видно з копії першої сторінки послужного списку ОСОБА_1 , трудову книжку та військовий квиток ним отримано 17.03.2022.

Натомість, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 21.04.2023, тобто після спливу більше одного року з моменту ознайомлення з наказами, отримання трудової книжки та військового квитка.

В апеляційній скарзі позивач заперечує проти отримання ним копій наказів, трудової книжки та військового квитка.

Між тим, як видно з матеріалів справи 25.01.2023 позивач вже звертався до суду з адміністративним позовом про оскарження наказів про звільнення від 11.03.2022 та від 17.03.2022, який було повернуто судом першої інстанції у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Матеріали справи містять копію адміністративного позову ОСОБА_1 , в додатках до позовної заяви зазначено, що разом з позовом до суду подається копію трудової книжки, копія наказу від 11.03.2022 №318к, копія наказу від 17.03.2022 №363о/с. (а.с. 97-111)

Вказане безумовно спростовує твердження позивача про те, що він не отримував копій наказів , трудової книжки.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження позивач посилався на введення воєнного стану, зупинення строків у зв`язку з введенням карантину, перебуванням на лікарняному та інтенсивним лікуванням.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку на звернення до суду суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Стосовно посилань позивача на введення карантину та зупинення провесуальних строків, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами та доповненнями), на всій території України з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до КАС України та доповнено Прикінцеві положення пунктом 3, за змістом якого, зокрема, строк для усунення недоліків апеляційної скарги продовжується на час дії карантину.

У подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, пункт 3 Прикінцевих положень КАС України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 731-ІХ передбачено, зокрема, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, законодавець передбачив закінчення продовжених у зв`язку із запровадженням карантину строків 06.08.2020.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.05.2021 року у справі № 463/6474/20.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що спірні правовідносини виникли у березні 2022 року (накази від 11.03.2022 року № 318к, від 17.03.2022 року № 363 о/с по особовому складу), а позивач звернувся з позовом у квітні 2023 року, посилання на карантинні обмеження суд вважає безпідставними та їх не може бути взято до уваги судом як доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Стосовно введення воєнного стану на території України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує тривати.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Посилаючись на введення воєнного стану як на підставу для поновлення строку на звернення до суду позивач не зазначає, які саме конкретні підстави зробили неможливим вчасне звернення до суду з адміністративним позовом. Вказує лише на загальні обставини, а саме ракетні атаки на місто, перебої в роботі органів влади. Натомість не зазначає, коли саме мали місце перебої роботи в органах влади, які саме органи не працювали та яким чином це зробило неможливим звернення до суду у строк. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно з 24.02.2022 періодично мають місце ракетні атаки на місто, однак органи державної влади, зокрема, суди працюють в штатному режимі, відтак самі по собі ракетні атаки не можуть вказувати на поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, тим більше коли пропуск строку становить один рік.

Суд звертає увагу, що копії оскаржуваних наказів, позивач отримав вчасно, ще в березні 2022 року, відтак незважаючи на воєнний стан в країні він мав можливість звернутись до суду з позовом у строк встановлений судом.

Посилання позивача на те, що більшість адвокатів виїхала за межі України і це зробили неможливим звернення до суду в строк суд першої інстанції вважає необґрунтованими, адже таке твердження не має обґрунтованих доказових підтверджень, та є суб`єктивною думкою позивача.

Стосовно посилань позивача на його інтенсивне лікування суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, на підставі наданих позивачем медичних довідок судом встановлено таке:

02.08.2021 року проведено медичне обстеження.

13.08.2021 року проведено первинний медичний огляд ОСОБА_1 .

25.10.2021 року ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження, яким рекомендовано консультацію уролога.

Довідкою № 63 від 23.05.2023 року, що надано КНП Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги підтверджено, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікування у сімейного лікаря амбулаторії ЗПСМ смт. Петриківка з 24.01.2022 по 11.02.2022 року.

22.03.2022 року було проведено огляд та консультацію уролога.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, наданої КНП Петриківська центральна лікарня Петриківської селищної ради, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з 12.03.2022 року по 21.03.2022 року.

30.03.2022 року та 11.04.2022 року лікарем урологом проведено повторні медичні огляди ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КНП Петриківська Центральна лікарня ПСР ОСОБА_1 21.06.2022 року було проведено медичне обстеження.

08.02.2023 року було проведено консультацію лікарем психіатром.

Колегія суддів зазначає, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 12.03.2022 по 21.03.2022 не може вказувати про поважність пропуску строку звернення до суду, адже з позовом ОСОБА_1 звернувся 24.04.2023 тобто після спливу одного року після закінчення лікування.

Періодичні огляди лікарів та амбулаторне (за місцем проживання) лікування позивача не свідчить про неможливість подання адміністративного позову у строк встановлений судом, адже це не є об`єктивно безперервною непереборною обставиною, що попри бажання позивача звернутись до суду за захистом своїх прав робить таке звернення неможливим.

Більше того, 21.01.2023 р. позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про той самий предмет та між тими самими сторонами і з тих самих підстав, до якого була долучена копія трудової книжки та копії наказів від 11.03.2022 р. №318к, від 17.03.2022 р. № 363 о/с.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 р. по справі № 160/1310/23 позовну заяву повернуто позивачу в зв`язку з відкликанням позовної заяви.

Повторно з позовом позивач звернувся 21.04.2023 після спливу 1 місяця з моменту повернення позовної заяви, при цьому позивач не зазначає, в чому полягає причина зволікання з повторним зверненням.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом, причини пропуску строку є неповажними, а тому достатніми є підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для з скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 в адміністративній справі № 160/8399/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук