Справа № 120/9142/22
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9142/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

26 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представників позивача: Грубар І.В., Юрченка Т.П., Швець О.П.,

представника відповідача: Остачинської І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представники позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на III квартал 2022 року ревізійною групою Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП "Вінницяоблтеплоенерго" за період з 01.01.2016 по 30.06.2022.

За результатами проведеної ревізії відповідачем складено Акт №08-30/3 від 01.09.2022 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" за період з 01.01.2016 по 30.06.2022.

Як видно із відповідного акту №08-30/3 від 01.09.2022, за результатами проведеної ревізії, відповідачем було визначено наявність ряду порушень, а саме:

- включення до розрахунку фактичних витрат на 2017 рік на теплову енергію, у тому числі, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, фактичні витрати, пов`язані з інвестиційною діяльністю позивача, що не увійшли до собівартості у завищених розмірах на загальну суму 559,66 тис. грн., через недотримання термінів, визначених Інвестиційною програмою на 2017 рік;

- включення до розрахунку фактичних витрат на 2017 рік на теплову енергію, у тому числі, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, фактичні витрати, пов`язані з інвестиційною діяльністю, що не увійшли до собівартості у завищених розмірах та не підтверджені даними бухгалтерського обліку на загальну суму 36,83 тис. грн.;

- включення до розрахунків фактичних витрат за 2016-2020 роки та п`ять місяців 2021 року на теплову енергію, у тому числі, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води амортизаційних відрахувань на заходи враховані у витратах пов`язаних з інвестиційною діяльністю на загальну суму 876,14 тис. грн.;

- завищення обсягів заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню внаслідок включення до нього суми трансфертів та фінансової допомоги з державного та місцевого бюджетів, які безпосередньо використані на операційну (основну) діяльність суб`єкта господарювання в заниженому розмірі на суму 696,29 тис. грн.;

- несплата позивачу його дочірнім підприємством "Альтернативна теплова енергія" коштів у сумі 2177,2 тис. грн., залучених для будівництва та реконструкції котельні за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 128;

- сплата КП "Вінницяоблтеплоенерго" частини чистого прибутку (доходу) за умови звільнення його від сплати на суму 750,0 тис. грн.

Не погодившись з зазначеними висновками, позивачем було направлено заперечення.

Втім, розглянувши подані позивачем заперечення, відповідач листом №260208-14/2816- 2022 від 03.10.2022 направив висновок на заперечення до Акта, зі змісту якого вбачається, що відповідач відхилив подані заперечення.

Крім того, на підставі складеного Акту, відповідачем направлено КП "Вінницяоблтеплоенерго" вимогу від 05.10.2022 №260208-14/2883-2022 про усунення виявлених у Акті порушень та надання підтвердження до відповідача доказів усунення у строк до 03.11.2022.

Разом із тим, позивач не погоджується пунктами 2, 3, 6 та 9 вимоги відповідача від 05.10.2022, якими Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області вимагає вжити заходи щодо:

- сплати Дочірнім підприємством позивачу коштів на суму 1340000,0 грн. відповідно до норм ст. ст. 611, 625 Цивільного кодексу та ст.ст. 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу (пункт 2 вимоги);

- повернення надмірно сплаченої частини чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету, за результатами фінансово-господарської діяльності у 2020 році у відповідності до п. 43.3. Податкового кодексу із урахуванням вимог правого режиму воєнного стану на суму 750000,0 грн. (пункт 3 вимоги);

- відшкодування позивачу пені за несвоєчасну сплату орендної плати за транспортні засоби на загальну суму 18376,16 грн. та 3% річних від простроченої суми (2186,31 грн.) від КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до норм ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України (пункт 6 вимоги);

- коригування обсягу заборгованості з різниці в тарифах на загальну суму 2168921,77 грн. відповідно Методики № 977 (пункт 9 вимоги).

Незгода позивача із відповідними пунктами вимоги відповідача, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон №2939-XII).

Відповідно до ст.2 Закону №2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення погреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 4 цього ж Закону передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 2939-XII, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону № 2939-XII, визначені повноваження органу державного фінансового контролю під час проведення перевірки, а саме: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1); одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об`єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю (п. 6); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Відповідно до п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів (п.п. 1 п. 3 Положення № 43).

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі підконтрольні установи), а на підставі рішення суду в інших суб`єктів господарювання, визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550).

Відповідно до п.2 цього Порядку, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно до п. 16 Порядку № 550, ревізія проводиться шляхом: документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об`єкта контролю, пов`язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності.

Згідно з п.п. 9 п. 4 Положення № 43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів: застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Згідно з пунктами 45, 46 Порядку № 550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідно до п. 50 вказаного Порядку, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Водночас, відповідно до вимог п.п. 16 п. 6 цього ж Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Наведені вище норми кореспондуються з приписами п. 7 ст. 10 Закону № 2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 15 Закону № 2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, за результатами проведеної ревізії КП "Вінницяоблтеплоенерго", відповідачем було встановлено наявність ряду порушень, з метою усунення яких на адресу позивача надіслано вимогу від 05.10.2022 №260208-14/2883-2022 про усунення виявлених порушень, шляхом:

- сплати Дочірнім підприємством позивачу коштів на суму 1340000,0 грн. відповідно до норм ст. ст. 611, 625 Цивільного кодексу та ст. ст. 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу (пункт 2 вимоги);

- повернення надмірно сплаченої частини чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету, за результатами фінансово-господарської діяльності у 2020 році у відповідності до п. 43.3. Податкового кодексу із урахуванням вимог правого режиму воєнного стану на суму 750000,0 грн. (пункт 3 вимоги);

- відшкодування позивачу пені за несвоєчасну сплату орендної плати за транспортні засоби на загальну суму 18376,16 грн. та 3% річних від простроченої суми (2186,31 грн.) від КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до норм ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України (пункт 6 вимоги);

- коригування обсягу заборгованості з різниці в тарифах на загальну суму 2168921,77 грн. відповідно Методики № 977 (пункт 9 вимоги).

Надаючи оцінку пункту 2 вимоги відповідача, суд виходив із наступного.

Так, відповідно договору від 27.11.2017 №03-11/17ДП, укладеного між ДП "Альтернативна теплова енергія" та позивачем, останній передає в господарське відання майно згідно додатку на суму 66659,54 грн. Договір діє протягом 3 (трьох) років з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі майна, який підписано сторонами 27.11.2017.

Згідно Додаткового договору до Договору №03-11/17ДП від 15.03.2019 №1 сторони домовилися доповнити текст основного договору пунктом 4.5 в наступній редакції: "відповідно до рішення Вінницької обласної ради 27 сесії 7 скликання №528 від 20.12.2017 зобов`язується використовувати амортизаційні відрахування та врахований у тарифі прибуток для здійснення повернення грошових коштів, що були залучені відповідно до кредитного договору №448 від 05.05.2017 та підписаний між КО "Обласний фонд сприяння інвестиціям і будівництву" та КП "Вінницяоблтеплоенерго" для здійснення модернізації котелень теплових пунктів і встановлення регулюючого та допоміжного обладнання, а саме на комплексну реконструкцію котельні з дооснащенням водогрійними котлами на альтернативних джерелах енергії та природному газі за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, б. 128 та придбання устаткування, що є предметом цього договору згідно додатку 1.

Повернення грошових коштів здійснюється шляхом цільового безготівкового перерахунку на розрахунковий рахунок КП "Вінницяоблтеплоенерго" згідно графіку повернення коштів передбаченого додатком 1 Додаткового договору".

Відповідно до графіку погашення коштів, залучених для будівництва та реконструкції котельні за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 128, що є додатком 1 до Додаткового договору №1:

- у 2019 році ДП повертає позивачу 2 000 800,0 грн., з яких 360800,0 грн. відсотки (6% річних);

- у 2021 році - 1804000,0 грн., з яких 164000,0 грн. відсотки (6% річних);

- у 2022 році - 1935200,0 грн., з яких 295200,0 грн. відсотки (6% річних);

- у 2023 році - 2033600,0 грн., з яких 393600,0 грн. відсотки (6% річних).

04.03.2022 сторонами було підписано Додаткову угоду №1 до Договору від 27.11.2017 (зі змінами згідно Додаткового договору №1 від 15.03.2019), якою відтерміновано до закінчення воєнного стану погашення ДП "Альтернативна теплова енергія" коштів, залучених для будівництва та реконструкції котельні за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 128.

31.05.2022 КП "Вінницяоблтеплоенерго" було прийнято наказ № 132 "Про припинення ДП "Альтернативна теплова енергія" КП "Вінницяоблтеплоенерго" в результаті реорганізації шляхом приєднання до КП "Вінницяоблтеплоенерго".

При цьому, слід врахувати, що ДП "Альтернативна теплова енергія" було дочірнім підприємством саме КП "Вінницяоблтеплоенерго", яке було його єдиним засновником та здійснює над ним контроль.

Більше того, за наслідками припинення ДП "Альтернативна теплова енергія" в результаті реорганізації шляхом приєднання до КП "Вінницяоблтеплоенерго", його майно, права та обов`язки перейдуть до позивача, а тому в КП "Вінницяоблтеплоенерго" не відбудеться жодних фінансових втрат.

Інформація про реорганізацію ДП "Альтернативна теплова енергія" шляхом приєднання до КП "Вінницяоблтеплоенерго" була відома посадовим особами відповідача на момент ревізії, адже відображена ними в самому акті ревізії.

При цьому, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що визначені в Додатку 1 до Додаткового договору №03-11/17ДП строки погашення коштів не є окремими грошовими зобов`язаннями перед позивачем, а є складовою єдиного грошового зобов`язання з повернення суми отриманих коштів, строк виконання якого є єдиним і визначений датою грудень 2023 року.

Враховуючи наведені вище обставини, а також беручи до уваги те, що в результаті реорганізації ДП "Альтернативна теплова енергія" шляхом приєднання до позивача, його майно, права та обов`язки перейдуть саме до КП "Вінницяоблтеплоенерго", суд погоджується із доводами позивача про необґрунтованість пункту 2 спірної вимоги від 05.10.2022.

Надаючи оцінку пункту 3 вимоги відповідача, суд виходив із наступного.

Так, як слідує із змісту карки порушення №5.5.20610, відповідачем вказано, що позивачем 19.05.2020 було сплачено частину чистого прибутку (доходу) в сумі 750,0 тис. грн. за умови звільнення його від такої сплати. Разом із тим, заходи визначені п. 43.3 ст. 43 ПК України щодо повернення зайвої сплати частини чистого прибутку позивачем не вживалися.

Варто зазначити, що п. 43.3 ст. 43 ПК України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Таким чином, КП "Вінницяоблтеплоенерго" могло вжити заходів щодо повернення зайвої сплати частини чистого прибутку в сумі 750,0 тис. грн. протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

При цьому, варто врахувати, що КП "Вінницяоблтеплоенерго" було звільнено від сплати частини чистого прибутку (доходу) у 2020 році саме рішенням Вінницької обласної ради від 29.01.2021 №53, тобто уже після того, як позивачем було проведено таку сплату.

Натомість, звільнення позивача від сплати частини чистого прибутку (доходу) рішенням Вінницької обласної ради від 29.01.2021 свідчить про те, що і статусу надміру сплаченої відповідна сума набула лише після прийняття такого рішення.

Тобто, у відповідності до вимог п. 43.3 ст. 43 ПК України, позивач може звернутись за поверненням надміру сплаченої частини чистого прибутку в сумі 750,0 тис. грн. в термін до 29.01.2024.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що пункт 3 оскаржуваної вимоги від 05.10.2022 щодо повернення надмірно сплаченої частини чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету, за результатами фінансово-господарської діяльності у 2020 році у відповідності до п. 43.3. ПК України із урахуванням вимог правого режиму воєнного стану на суму 750,0 тис. грн., не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку пункту 6 вимоги відповідача, суд виходив із наступного.

Так, як слідує із картки порушення №5.1.20602 відповідачем, в якості порушення зазначено, що позивачем не проведено нарахування пені та штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати за транспортні засоби КП BMP "Вінницяміськтеплоенерго" на загальну суму 20,56 тис. грн., як це визначено в п. 9.1. Договору, чим порушено статтю 193 Господарського кодексу України та статтю 526 Цивільного кодексу України.

Як наслідок, пунктом 6 оскаржуваної вимоги відповідач зобов`язав позивача вжити заходів щодо відшкодування пені за несвоєчасну сплату орендної плати за транспортні засоби на загальну суму 18376,16 грн. та 3% річних від простроченої суми (2186,31 грн.) від КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго".

Варто врахувати, що положення статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України лише визначають загальні умови виконання зобов`язань.

При цьому, суд погоджується із твердженнями представника позивача стосовно того, що з огляду на принцип свободи договору, укладаючи договір, сторони вільні у виборі умов, тож визначають їх на власний розсуд і за взаємною згодою, обираючи порядок розрахунків і платежів.

Також суд погоджується із тим, що сторони не позбавлені права, шляхом переговорів дійти до згоди щодо незастосування штрафних санкцій, які передбачені договором, адже нарахування штрафних санкцій є правом, а не обов`язком тієї сторони, на користь якої не було виконане відповідне зобов`язання.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 18.03.2020 №902/417/18 господарські санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Також, Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні зазначила, що відповідно до положень статті 611 та частини 3 статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є виключно відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Таким чином, обґрунтованими є твердження представника позивача про те, що штрафні санкцій не можна ототожнити із відповідними фінансовими втратами підприємства, оскільки вони лише направлені на спонукання винної сторони виконати своєчасно свої зобов`язання за договором та не вважаються доходами, які позивач недоотримав, внаслідок порушення договірних правовідносин.

З огляду на викладене, висновок відповідача, а в подальшому і пункт 6 вимоги про необхідність нарахування позивачем пені та штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати за транспортні засоби КП BMP "Вінницяміськтеплоенерго", на переконання суду, є необґрунтованими, а тому, як наслідок, відповідний пункт оскаржуваної вимоги підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку пункту 9 вимоги відповідача, суд виходив із наступного.

Як вбачається зі змісту картки порушення № 2.1.40102 відповідачем під час здійснення ревізії розрахунку фактичних витрат на 2017 рік на теплову енергію, у тому числі її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води встановлено, що до нього включено фактичні витрати, пов`язані з інвестиційною діяльністю, що не увійшли до собівартості, у завищених розмірах на загальну суму 559657,08 грн., через недотримання термінів, визначених Інвестиційною програмою на 2017 рік, а саме: включення витрат наступного року, чим порушено розділ 2 Інвестиційної програми.

При цьому, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідно до Порядку розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб`єктів господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 14 грудня 2012 року №630, визначено, що планований період - період тривалістю 12 місяців, на який здійснюється формування тарифів, у структурі яких передбачаються відповідні джерела фінансування для виконання інвестиційної програми.

Рішенням 17 сесії Вінницької обласної ради 7 скликання від 24 березня 2017 року №316 "Про погодження інвестиційної програми комунальному підприємству "Вінницяоблтеплоенерго" на 2017" погоджено інвестиційну програму позивачу на 2017 рік.

Згідно Інформаційної картки ліцензіата до інвестиційної програми на 2017 рік КП "Вінницяоблтеплоенерго" - строк реалізації програми становить 12 місяців.

Разом із тим, як зазначає представник відповідача, позивачем здійснено витрати після завершення дії Інвестиційної програми на 2017 рік на загальну суму 559657,08 грн., які включено до фактичних витрат, пов`язаних з інвестиційною діяльністю, що не увійшли до собівартості.

Надаючи оцінку даним твердженням представник відповідача, суд враховує наступне.

Так, дійсно, відповідно до пункту 1.3 Порядку №630 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що плановий період - це період тривалістю 12 місяців, на який здійснюється формування тарифів, у структурі яких передбачаються відповідні джерела фінансування для виконання інвестиційної програми.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

У відповідності до підпункту 13 пункту 5 вказаного Порядку формування тарифів, планований період - період тривалістю 12 місяців, на який формуються та встановлюються тарифи (з 1 жовтня до 30 вересня, а для суб`єктів господарювання, що вперше встановлюють тарифи, - інший період, узгоджений з уповноваженими органами, тривалістю 12 місяців).

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями представника позивача стосовно того, що оскільки у 2017 році КП "Вінницяоблтеплоенерго" формувались тарифи не в перше, а тому плановий період формування тарифів для нього та строк реалізації інвестиційної програми на 2017 рік, затвердженої рішенням Вінницької обласної Ради № 316 від 24.03.2017, становив до 30 вересня 2018 року.

Крім того, слід врахувати, що визначена відповідачем сума у розмірі 559657,08 грн. складається із фактично понесених підприємством витрат для фінансування заходів щодо об`єктів інвестиційної програми, які введені в експлуатацію та наведені у акті ревізії, а саме:

- відповідно до акта прийняття в експлуатацію (код ) від 20.03.2018 № 03-18 виконано заміну ділянок теплових мереж від ТК №3 до ТК №4, від ТК №4 до дитячого відділення Тульчинської ЦРЛ котельні по вул. Леонтовича, 114 в м. Тульчин Вінницької області, вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію становить 65 410,58 грн.;

- згідно акта прийняття в експлуатацію від 27.04.2018 №07-18 виконано прокладання нової гілки теплової мережі котельні в м. Вінниця по вул. Сонячна, 3 (теплова мережа від т/к 6а до т/к 7а), вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію становить 79882,07 грн.;

- згідно акта прийняття в експлуатацію від 21.03.2018 №04-18 виконано модернізацію теплових мереж котельні по вул. Соборна, 12 в с. Уланів Хмельницького району Вінницької області, вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію становить 264908,26 грн.;

- відповідно до акта прийняття в експлуатацію від 30.03.2018 №02-18 виконано будівництво нової гілки теплової мережі від котельні в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 128 до ТК №20 на території лікарні онкодиспансера, вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію становить 149456,17 грн.

При цьому, цілком обґрунтованими є твердження представника позивача про те, що складання актів прийняття в експлуатацію є завершальним етапом проведення робіт по модернізації теплових мереж та не виключає того, що безпосередньо роботи по модернізації та відповідні витрати (в тому числі на придбання будівельних матеріалів) були виконанні/понесені в 2017 році.

Зазначені вище обставини, на переконання суду, є достатніми для висновку про те, що вимога відповідача щодо вжиття позивачем заходів щодо коригування обсягу заборгованості з різниці в тарифах на загальну суму 2168921,77 грн., є необґрунтованою.

Крім того, як видно із картки порушення № 2.2.40102, відповідач дійшов висновку про те, що позивачем було включено до розрахунку фактичних витрат на 2017 рік на теплову енергію, у тому числі, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води фактичні витрати, пов`язані з інвестиційною діяльністю, що не увійшли до собівартості у завищених розмірах та не підтверджені даними бухгалтерського обліку на загальну суму 36,83 тис. грн.

В деталях порушення вказано, що воно було зумовлене подвійним включенням вартості лічильників, переданих в монтаж, та одночасно включених до актів приймання-передачі, чим порушено п. 7 Методики №977.

Втім, відповідачем залишено поза увагою пояснення, надані начальником виробничо-технічної служби ОСОБА_1 , який письмово пояснив, що в звіті виконання підприємством заходів, передбачених інвестиційною програмою на 2017 рік було допущено технічну описку в частині встановлення приладів обліку теплової енергії в житлових будинках на суму 36,83 тис. грн.

Крім того, як зазначає представник позивача, сума у розмірі 36,83 тис. грн. є сумою фактичних витрат, пов`язаних із інвестиційною діяльністю, а не сумою завищення обсягу заборгованості з різниці в тарифах, як зазначено у самому порушенні. Тобто, зазначена сума стосується загальних по підприємству витрат.

Також, відповідачем вказано на те, що позивач включив до розрахунків фактичних витрат за 2016-2020 роки та п`ять місяців 2021 року на теплову енергію, у тому числі її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води амортизаційних відрахування на заходи враховані у витратах пов`язаних з інвестиційною діяльністю на загальну суму 876,14 тис. грн.

Із такими висновками позивач не погоджується та зазначає, що відповідна сума є загальною сумою амортизаційних відрахувань на заходи враховані у витратах пов`язаних з інвестиційною діяльністю, а не сумою завищення обсягу заборгованості з різниці в тарифах, тому, вказані в Акті формулювання суті порушення не відповідають дійсності. Зазначена сума стосується загальних по підприємству амортизаційних відрахувань на заходи враховані у витратах пов`язаних з інвестиційною діяльністю за період з 2016 року по 2020 рік та 5 місяців 2021 року.

Суд наголошує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2023 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.