Справа № 260/2035/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/2035/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101 ОБрТрО Регіонального управління Захід про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України НОМЕР_2 ОБрТрО Регіонального управління Захід (далі відповідач, В/Ч НОМЕР_1 ), яким просить суд:

1) прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (тобто в порядку письмового спрощеного позовного провадження);

2) визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в частині не врученні посвідчення про відрядження солдату ОСОБА_1 , старшому стрільцю відділення контрдиверсійної боротьби відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби В/Ч НОМЕР_1 , при відрядженні його до складу сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пп. 1.1 п. 1 наказу командира В/Ч НОМЕР_1 за № 88 від 25.04.2022 року (по стройовій частині);

3) зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 видати посвідчення про відрядження ОСОБА_1 при відрядженні його до складу сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пп. 1.1 п. 1 наказу командира В/Ч НОМЕР_1 за № 88 від 25.04.2022 року (по стройовій частині);

4) звільнити позивача - ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 та 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір;

5) витребувати у відповідача, В/Ч НОМЕР_1 , засвідчені належним чином всі копії наказів про передислокацію (переміщення) ОСОБА_1 до зони бойових дій з місця постійної дислокації в АДРЕСА_2 (тобто всі накази та всіх зміни до них);

6) витребувати у відповідача, В/Ч НОМЕР_1 , копію розпорядження Командування сил Територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 року № 760/257/т, та бойове розпорядження з ТРО угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2022 року № 346 ДСК;

7) у разі необхідності вийти за межі позовних вимог, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України для ефективного захисту прав, свобод, інтересів Позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень;

8) розглянути справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (тобто в порядку письмового спрощеного позовного провадження).

Ухвалою судді Іванчулинець Д.В. від 17.06.2022 року відкрито провадження за даною позовною заявою та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно, вказаною ухвалою витребувано від В/Ч НОМЕР_1 наступні докази: оригінали або належним чином завірені копії наказів про передислокацію (переміщення) ОСОБА_1 до зони бойових дій з місця постійної дислокації в АДРЕСА_2 ; оригінал або належним чином завірену копію розпорядження Командування сил Територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 року № 760/257/т та бойове розпорядження з ТРО угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2022 року № 346 ДСК.

Ухвалою від 14.04.2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Іванчулинець Д.В. в адміністративній справі № 260/2035/22 та справу передано до канцелярії суду для здійснення подальшого повторного автоматизованого розподілу.

Заявами від 29.06.2022 року та від 19.07.2022 року ОСОБА_1 збільшено позовні вимоги, при цьому, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні процесуальні документи про прийняття до розгляду даних заяв та розгляду справи з їх урахуванням.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 року, справу передано на розгляду судді Рейті С.І.

Ухвалою від 26.04.2023 року справу прийнято до провадження суддею Рейті С.І.

Ухвалою від 29.06.2023 року повторно витребувано від відповідача докази, що були витребувані ухвалою від 17.06.2022 року.

04.07.2023 року до суду надійшов лист відповідача на виконання ухвали суду від 29.06.2023 року. Зі змісту останнього, повідомлено, що розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 року №760/257/т та бойове розпорядження з територіальної оборони угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2022 року № 346дск, що витребовує суд, є розпорядчими актами з обмеженим доступом командування вищого рівня і у військовій частині НОМЕР_1 не зберігаються, отже, надати їх суду є неможливим.

Враховуючи зазначене, вважає за можливе отримання оригіналів або належним чином завірених копій запитуваних судом документів шляхом звернення процесуальним порядком до командування вищого рівня - розпорядників запитуваної інформації.

Крім зазначеного інформує, що копії розпорядчих актів командира військової частини НОМЕР_1 в частині, що стосуються позивача, крім тих, що містяться в матеріалах справи не видавалися, а саме: копія витягу з наказу від 25.04.2022 року № 88 Про вибуття в зону бойових дій...; копія витягу з наказу від 04.05.2022 року № 98 Про прибуття в зону бойових дій....

Ухвалою суду від 06.07.2023 року витребувано від Командування Сил територіальної оборони ЗС України належним чином засвідчену копію розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 року № 760/257/т та у Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчену копію бойового розпорядження від 24.04.2022 року № 346 ДСК.

24.07.2023 року до суду надійшла заява т.в.о. начальника штабу заступника командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.07.2023 року, зі змісту якої - бойові розпорядження стосовно військовослужбовців військових частин Сил територіальної оборони командуванням оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавались, відтак, оперативне командування ІНФОРМАЦІЯ_3 не є розпорядником вказаної в ухвалі інформації.

26.07.2023 року до суду від в/ч НОМЕР_4 надійшла витребувана ухвалою від 06.07.2023 року належним чином засвідчена копія бойового розпорядження від 24.04.2022 року № 346 ДСК.

При цьому, суд констатує, що витребувані від Командування Сил територіальної оборони ЗС України докази суду не надано та направлена ухвала від 06.07.2023 року повернута на адресу суду без вручення з відміткою за закінченням терміну зберігання.

29.08.2023 року позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів для всебічного розгляду даної справи, а саме: у В/Ч НОМЕР_1 копію посвідчення про відрядження оформленого в установленому порядку на ОСОБА_1 , на виконання Постанови КМУ № 105 від 20.02.2017 року, при відрядженні його наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 88 від 25.04.2022 року (по стройовій частині) та у В/Ч НОМЕР_4 : бойове розпорядження з ТРО угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2022 року № 346 ДСК.

Ухвалою суду від 29.08.2023 року витребувано, в тому числі, у В/Ч НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію посвідчення про відрядження оформленого в установленому порядку на ОСОБА_1 , на виконання Постанови КМУ № 105 від 20.02.2017 року, при відрядженні його наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 88 від 25.04.2022 року (по стройовій частині).

04.09.2023 року до суду надійшла заява В/Ч НОМЕР_1 на виконання ухвали про витребування доказів, зі змісту якої - залучення позивача до виконання завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій відбулося у відповідності до вимог Закону та на підставі розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 №760/257/т, бойового розпорядження з територіальної оборони у групування військ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2022 № 346дск.

На виконання розпорядчих актів вищих штабів було видано наказ командира В/Ч НОМЕР_1 від 25.04.2022 № 88 про вибуття частини в повному складі, в тому числі позивача, до складу сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання бойових завдань у складі оперативного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.145 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу з метою виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях. В розрізі Наказу відрядженням слід вважати переміщення В/Ч НОМЕР_1 , передислокацію з пункту постійної дислокації до пункту (пунктів) тимчасової дислокації з метою виконання завдань у складі ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСУ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, у відповідності до вимог наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 25.04.2022 №88 (міститься в матеріалах справи) відбулася передислокація особового складу з пункту постійної дислокації до пункту (пунктів) тимчасової дислокації з метою виконання завдань у складі ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСУ ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою виконання бойових завдань, тому потреби у видачі посвідчень про відрядження для кожного окремого військовослужбовця частини в розрізі Інструкції не було.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 року №36 солдата ОСОБА_1 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», призвано на посаду старшого стрільця відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби В/Ч НОМЕР_1 , та зараховано до списків особового складу військової частини з 03.03.2022 року.

Як зазначає позивач, 26.04.2022 року перед шикуванням в строю було віддано наказ начальником штабу В/Ч НОМЕР_1 в усному порядку про вибуття в зону бойових дій в с. Близнюки Харківської області, що, на його думку, є протиправним наказом, оскільки суперечить засадам ч. 1ст. 20 ЗУ «Про основи національного спротиву».

Так, у відповідності до наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 88 від 25.04.2022 року солдат ОСОБА_1 , старший стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби В/Ч НОМЕР_1 , вибув у відрядження до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативно-стратегічного групування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 98 від 04.05.2022 року вважається таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_5 , які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупованні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань 28.04.2022 року солдат ОСОБА_1 , старший стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби В/Ч НОМЕР_1 .

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі йому посвідчення про відрядження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України в зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, проходженням військової служби у Збройних Силах України здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) (п. 5 Положення №1153/2008).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року № 64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022); з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022). Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 постановлено військовому командуванню (зокрема, Міністерству оборони України та Збройним Силам України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022, оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Враховуючи викладене, у зв`язку із введенням на території України правового режиму воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, позивач призваний на військову службу в Збройних Силах України та зарахований до списків особового складу В/Ч НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та сторонами визнається.

Пунктом 145 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою, зокрема, забезпечення охорони, супроводження і доставки військових вантажів, озброєння, військової техніки та інших матеріальних засобів; виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях; в інших випадках за викликом (розпорядженням) старших командирів.

Військовослужбовці направляються у відрядження за рішенням командирів (начальників) військових частин або старших командирів (начальників), про що видається наказ командира (начальника) військової частини по стройовій частині.

Відповідно до п. 146 Положення №1153/2008 військовослужбовцям, які направляються у відрядження, видається посвідчення про відрядження встановленого зразка.

Особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України визначає Інструкція про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 року №105 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 364/30232, далі - Інструкція №105).

Відповідно до п.2 Інструкції № 105 відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Згідно з п.3 Інструкції № 105 рішення про направлення військовослужбовців у відрядження (за наявності бюджетних асигнувань) та відшкодування витрат на відрядження приймають, зокрема, в інших органах військового управління керівник органу військового управління або його заступник; у військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях командир (начальник, керівник) військової частини (військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу, установи, організації).

Рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження.

На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження.

Пункт 4 Інструкції регламентує, що строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами).

В контексті наведеного, залучення позивача до виконання завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій відбулося у відповідності до вимог Закону України «Про основи національного спротиву» та на підставі розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 24.04.2022 року №760/257/т, бойового розпорядження з територіальної оборони у групування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 24.04.2022 №346дск.

На виконання вищезазначених розпорядчих актів вищих штабів було видано наказ командира В/Ч НОМЕР_1 від 25.04.2022 року № 88 про вибуття частини в повному складі, в тому числі і позивача, до складу сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання бойових завдань у складі оперативного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В розрізі Наказу, слід вважати переміщення В/Ч НОМЕР_1 передислокацію з пункту постійної дислокації до пункту (пунктів) тимчасової дислокації, з метою виконання завдань у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Як зазначає відповідач, у відповідності до вимог наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 25.04.2022 року № 88 відбулася передислокація особового складу з пункту постійної дислокації до пункту (пунктів) тимчасової дислокації з метою виконання завдань у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою виконання бойових завдань, тому потреби у видачі посвідчень про відрядження для кожного окремого військовослужбовця частини в розрізі Інструкції не було.

З огляду на викладене, суд констатує, що в порушення вимог Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, відповідачем не було вручено ОСОБА_1 посвідчення про відрядження до зони бойових дій 26.04.2022 року.

Разом з тим, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Обов`язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів фізичних або юридичних осіб є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем - фізичною (юридичною) особою та відповідачем - суб`єктом владних повноважень; наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зміст адміністративної юстиції ефективний судовий захист від порушень у публічно-правових відносинах.

Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені частиною першою статті 5 та частиною другою статті 245 КАС України.

Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Вирішуючи справу по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Зважаючи на ту обставину, що 17.05.2022 року солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце несення служби - місце розташування відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби В/Ч НОМЕР_1 , що знаходилось поблизу АДРЕСА_2 , та згідно з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2022 року № 118, солдата ОСОБА_1 слід вважати таким, що прибув з-під варти з гаупвахти Ужгородського зонального відділу ВСП, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині видати посвідчення про відрядження ОСОБА_1 при відрядженні його до складу сил і засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до пп. 1.1 п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ТРО АДРЕСА_2 № 88 від 25.04.2022 року (по стройовій частині) - не є ефективним способом захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101 ОБрТрО Регіонального управління Захід (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Сергія Мартина, 3 код 26622845) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті