Справа № 200/3964/23
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Справа№200/3964/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява адвоката Плотнікової К.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про:

- визнання протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення з ОСОБА_1 на день виключення зі списків особового складу частини повного розрахунку;

- стягнення з Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11.03.2017 року по 23.06.2023 року в розмірі 40 437 грн. 90 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року по справі № 200/17093/21, Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатив індексацію грошового забезпечення у розмірі 40 482,07 грн., вказана сума була перерахована 23.06.2023 року. Проте, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідачем не нараховано, що слугує підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав та 25 вересня 2023 року надав відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що для військовослужбовців, тотожним значенням оплати за військову службу є грошове забезпечення, в даному випадку необхідно враховувати принцип співмірності, з урахуванням таких обставин, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність, дії відповідача щодо її виплати.

Ухвалою суду від 26 липня 2023 року відкрито провадження, розгляд справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на момент розгляду справи.

Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ №14/І-г. Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області 26 жовтня 2010 року.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 21.12.2015 року.

Наказом військового комісара Краматорського міського військового комісаріату від 27.07.2015 року №97 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що з 27.07.2015 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом військового комісара Краматорського міського військового комісаріату від 10 березня 2017 року № 30 ОСОБА_1 з 10 березня 2017 року виключено із списків особового складу Краматорського військового комісаріату та всіх видів забезпечення та направлено до нового місця служби.

У зв`язку з неповним розрахунком при звільненні ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року по справі № 200/17093/21, Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатив індексацію грошового забезпечення у розмірі 40 482,07 грн.

Вказана сума була перерахована на рахунок позивача 23.06.2023 року, про що свідчать матеріали справи.

12.07.2023 року на адресу Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було спрямовано адвокатський запит з проханням повідомити коли та яким чином ОСОБА_1 буде проведено нарахування та виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.03.2017 по 23.06.2023 року (по час повного розрахунку), з утриманням з нарахованих сум податків та зборів та інших обов`язкових платежів, встановлених законодавством. Надати довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахування суми виплаченої індексації грошового забезпечення.

18.07.2023 року від Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшла відповідь на запит, якою було повідомлено, що не має законних підстав нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

У зв`язку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави виникнення, проходження і припинення військової служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю військовослужбовців. У разі відсутності відповідних положень у спеціальному законодавстві суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.

У разі, коли така можливість застосування трудового права у спеціальному законі не передбачена, то за правилами частини 6 статті 7 КАС України суд застосовує закон, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону - виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), навивши у рішенні відповідні доводи.

Приписами статті 116 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України, в редакції станом на час звільнення) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, норми КЗпП України не поширюються на військовослужбовців в частині порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яким врегульовано оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, тому за аналогією закону слід застосувати норми статей 116,117 КЗпП України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 806/1899/17 та від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16.

Разом з цим, суд враховує, що Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

За змістом пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно ч. 3 п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини.

Відповідно до п. 14 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

З аналізу наведених положень вбачається, що розрахунок з військовослужбовцем проводитися військовою частиною на грошовому утриманні якої (останньої) він знаходився, та звідки був звільнений.

Під час розгляду справи судом встановлено, що наказом Краматорського міського військового комісаріату від 10.03.2017 року №30 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, та направлено до нового місця служби на посаду відповідального виконавця відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Дергачівського районного військового комісаріату Харківської області.

Також, зі змісту рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2022 року №200/17093/21 судом встановлено, що Наказом військового комісара Дергачівського районного військового комісаріату від 11 березня 2017 року № 27 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до ч. 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, твердження позивача про його звільнення з військової служби 10.03.2017 року є помилковим.

Суд зауважує, що умовами застосування відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України, є звільнення особи та не виплата в день звільнення усіх належних їй до виплати сум.

Враховуючи те, що з 10.03.2017 року ОСОБА_1 не звільнено з Краматорського міського військового комісаріату, а переведено на службу до іншого Дергачівського районного військового комісаріату Харківської області, у суду відсутні підстави вважати, що Краматорський міський військовий комісаріат проводив розрахунок при звільненні та допустила протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не проведення з ОСОБА_1 на день виключення зі списків особового складу частини повного розрахунку, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.

За приписами ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовні вимоги щодо стягнення з Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11.03.2017 року по 23.06.2023 року в розмірі 40 437 грн. 90 коп. є похідними від першої вимоги, у зв`язку з чим також підлягають залишенню без задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 по справі №200/19236/21.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись положеннями КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова