Справа № 580/1006/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1006/23 Головуючий у І інстанції - Кульчицький С.О.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

представника відповідача Мирошниченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 16 923 742, 25 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач має заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам, які були зайняті на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників відповідно до п.п. «а»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з грудня 2022 до березня 2023 у сумі 16 923 742, 25 грн, що добровільно не сплачена.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року адміністративний позов задоволено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, заперечуючи проти позову, не зазначив, який саме вид правонаступництва мав місце в даному випадку, на підставі якої норми права та на підставі якого документа, в той час, як згідно з інформацією з ЄДРПОУ відсутні відомості щодо правонаступництва ВАТ «Черкаське хімволокно». Також, суд зазначив, що у договорі купівлі-продажу частини єдиного майнового комплексу від 16.04.2007 № 2828 не визначено конкретний обсяг зобов`язання ЗАТ «Хімпобутсервіс» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що унеможливлює розмежування судом обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно» та ЗАТ «Хімпобутсервіс» щодо виконання зобов`язань по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. При цьому, суд зробив висновок про нікчемність пункту 1.2 вказаного договору, який на переконання позивача свідчить про правонаступництво щодо вказаного зобов`язання.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про відсутність підстав для стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оскільки 16.04.2007 між ВАТ «Черкаське хімволокно» та ЗАТ «Хімпобутсервіс» укладено договір купівлі-продажу частини єдиного майнового комплексу, відповідно до якого, останнім придбано майновий комплекс, до складу якого увійшло нерухоме, рухоме майно, права та обов`язки. Отже, ЗАТ «Хімпобутсервіс», як покупець є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно» в частині отриманих активів, прав та обов`язків визначених договором. Відповідно до додатку 5 до договору ЗАТ «Хімпобутсервіс» є правонаступником ВАТ «Черкаське хімволокно», зокрема, щодо виконання зобов`язань по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно п. 6.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, позаяк продажем цілісного майнового комплексу ВАТ «Черкаське хімволокно» змінено його власника.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, вдруге до суду не з`явився, надавши клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ухвалою суду від 24.07.2023 справу було призначено до апеляційного розгляду на 13.09.2023 та за клопотанням відповідача розгляд справи перенесено на 20.09.2023, у зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

20.09.2023 на адресу суду вдруге надійшло клопотання від представника відповідача про перенесення судового засідання, у зв`язку з перебуванням його в цей час в іншому судовому засіданні, проте будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано.

Відповідно до ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більше як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Так, апеляційне провадження у даній справі відкрито 24.07.2023, отже шістдесятиденний строк, передбачений статтею 309 КАС України, закінчується.

У своєму клопотанні представник ПАТ «Черкаси хімволокно» не просить продовжити термін розгляду справи як то передбачено вище наведеною нормою КАСУ, в свою чергу, матеріали справи містять достатнього доказів і письмових пояснень, на підставі яких суд апеляційної інстанції може прийняти законне і обґрунтоване рішення, при цьому, відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, неявка учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 02.06.1995 ПрАТ «Черкаське хімволокно» () зареєстровано як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на момент розгляду справи не перебуває в процесі припинення.

ПрАТ «Черкаське хімволокно» є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.04.2007 № 2828, укладеному між ВАТ «Черкаське хімволокно» (далі - продавець) та ЗАТ «Хімпобутсервіс» (далі - покупець), продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та сплачує вартість частини єдиного майнового комплексу ВАТ «Черкаське хімволокно», що є сукупними валовими активами продавця (п. 1.1). З моменту державної реєстрації цього договору, покупець є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно», в частині отриманих від продавця активів, прав та обов`язків, визначених в розділі ІІ договору (п. 1.2).

Позивач відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 1 та Списком № 2, згідно з вимогами «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, у зв`язку з виплатою та доставкою пенсій колишнім працівникам відповідача за період з грудня 2022 року по січень 2023 року на загальну суму 16 923 742, 25 грн.

Згідно розрахунку заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «а»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», по підприємству ПрАТ «Черкаське хімволокно» з грудня 2022 року по січень 2023 року відповідачу нараховано витрати на виплату та доставку пенсій за списком № 1 16 759 175,93 грн та списком № 2 164 566, 32 грн.

22.12.2022 позивач листом № 2300-0603-8/69787 повідомив відповідача про необхідність сплатити 7 639 392, 15 грн для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених пенсіонерам, відповідно до п.п. «а»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які працювали на ПрАТ «Черкаське хімволокно» та яким призначено пенсію за рішенням суду за грудень 2022 року на рахунок позивача.

19.01.2023 позивач листом № 2300-0603-8/3868 повідомив відповідача про необхідність сплатити 9 284 350,10 грн для відшкодування фактичних витрат па виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 2-8 частини другої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за січень 2023 року на рахунок позивача.

Вказані листи направлено на адресу відповідача, а саме: пр-т Хіміків 76, м. Черкаси, 18013 разом з розрахунками про суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Сума боргу відповідача на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у період з грудня 2022 року по січень 2023 року становить 16 923 742, 25 грн.

27.01.2023 відповідач листом вих. № 76/1 повідомив позивача про те, що 16.04.2007 між ВАТ «Черкаське хімволокно» та ЗАТ «Хімпобутсервіс» укладено договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, відповідно до якого, останнім придбано майновий комплекс, до складу якого увійшло нерухоме, рухоме майно, права та обов`язки. ЗАТ «Хімпобутсервіс», як покупець є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно» в частині отриманих активів, прав та обов`язків визначених договором. Відповідно до додатку 5 до договору ЗАТ «Хімпобутсервіс» є правонаступником ВАТ «Черкаське хімволокно», зокрема, щодо виконання зобов`язань по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у період з грудня 2022 року по січень 2023 року підлягають стягненню з ЗАТ «Хімпобутсервіс».

Несплата відповідачем в добровільному порядку боргу зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, визначено, зокрема пп. «а», «б»-«з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Разом з тим, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пп. 1 п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, встановленого Законом № 1788-XII (ст.ст. 27 та 28). При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим працівникам.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства, відповідно до п. 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 1 ст. 1 та абз. 4 п. 1 ст. 2 «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) для суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об`єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Верховний Суд у справі №640/18421/19 зазначив, що суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період із дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій сплачуються одночасно з оплатою фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій за перший поточний місяць. Обов`язок із відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до вищезазначених законів, покладений на підприємства (відповідача).

З огляду на викладене, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, які відповідач відповідно до Закону № 1058-IV зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду, у розумінні цього Закону, вважаються внесками на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідачу направлені повідомлення про розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (Список № 1, Список № 2) за період з грудня 2022 року по січень 2023 року на загальну суму 16 923 742, 25 грн.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості в добровільному порядку, водночас розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії відповідачем не оскаржені.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що спірна заборгованість повинна стягуватись з ЗАТ «Хімпобутсервіс» як правонаступника, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про хибність цих доводів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно ч. 2 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Відповідно до ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Суд, що прийняв рішення про виділ, у своєму рішенні визначає учасника юридичної особи або вищий орган юридичної особи (власника), який зобов`язаний скласти та затвердити розподільчий баланс. Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Згідно ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Водночас, статтями 520, 521 ЦК України передбачено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. При цьому, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу, якою встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як правильно висновується суд першої інстанції, законодавством України визначено три види правонаступництва юридичної особи: універсальне, сингулярне та процесуальне. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона перепоступається правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав та обов`язків, що переходять до правонаступника. І хоча матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним, процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи. Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони виконавчого провадження внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ч. ч. 1 - 3, 5 ст. 334 Господарсько процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

При цьому, моментом переходу прав та обов`язків до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.11.2019 у справі № 296/145/16-ц, від 09.09.2019 у справі № 916/376/15-г та від 15.03.2018 у справі № 903/376/17

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Суд першої інстанції обґрунтовано висловився про нікчемність пункту 1.2 договору купівлі-продажу від 16.04.2007 № 2828, на який відповідач посилається як на підтвердження правонаступництва, оскільки цей пункт за своєю суттю є договором про заміну боржника у зобов`язанні, в той час, як така заміна відповідно до ст. 520 ЦК України можлива лише за згодою кредитора.

Крім того, у договорі купівлі-продажу від 16.04.2007 № 2828 не визначено конкретний обсяг зобов`язання ЗАТ «Хімпобутсервіс» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що унеможливлює розмежування обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно» та ЗАТ «Хімпобутсервіс» щодо виконання зобов`язань по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. При цьому, згідно інформації з ЄДРПОУ, відсутні відомості щодо правонаступництва ВАТ «Черкаське хімволокно».

Також, слід зауважити, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.03.2023 ЗАТ «Хімпобутсервіс» - припинено (т. 2 а.с. 89-95).

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що факт правонаступництва прав та обов`язків ВАТ «Черкаське хімволокно» за ЗАТ «Хімпобутсервіс» є встановленим судовими рішеннями у справах № 580/2225/22, № 580/2335/22, оскільки питання правонаступництва в даних справах не досліджувалось.

Також, безпідставними є посилання апелянта на практику Верховного Суду, висловлену у справах № 809/569/17, № 809/1128/17 та № 809/212/17, оскільки обставини цих справ є відмінними від даної справи, позаяк в тих спірних правовідносинах вже було введено процедуру санації боржника та визначено інвесторів санації, у зв`язку з чим інвестори взяли на себе зобов`язання по задоволенню всіх вимог кредиторів згідно реєстру викупу цілісного майнового комплексу майна боржника, перепрофілювання виробництва, технічного переоснащення для випуску спеціалізованих ліній по утилізації сміття, збереженню робочих місць, тощо. В даній же справі відповідач є діючим підприємством, не перебуває в процедурі банкрутства, а тому, як вже зазначалось вище, передача за договором купівлі-продажу обов`язку є за своєю суттю договором про заміну боржника у зобов`язанні, що свідчить про його нікчемність в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 25.09.2023.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

В.В. Файдюк