Справа № 580/1939/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1939/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Карпушової О.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2022 року позивач - Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" яким просив стягнути 129 815,52 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019-2020 роках та 19 902,25 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій на рахунок позивача за наступними реквізитами: , МФО 899998, р/р UА0023759.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим що, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не розглянуто клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, судом не враховано, що відповідачем не було надано позивачу документів, які б підтверджували факт працевлаштування та наявності трудових відносин з особами з інвалідністю, форму №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю не подавало.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки матеріалами справи підтверджується відповідність середньооблікової чисельності працюючих у ПП "Уманьрембуд 2" в 2019-2020 роках осіб з інвалідністю встановленому ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" нормативу робочих місць.

Додатково зазначив, що позивачем порушено трьохмісячний строк звернення до суду, що свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від Управління Держпраці у Черкаській області надійшов акт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду від 15 грудня 2021 року №ЧК-741/141/АВ, яким встановлено факт порушення вимог ПП "Уманьрембуд 2" законодавства про працевлаштування осіб з інвалідністю.

Зазначеною перевіркою встановлено, що на момент проведення позапланового заходу контролю ПП "Уманьрембуд 2" у Черкаському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не зареєстровано, щорічної звітності до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю Форма 10-ПІ за 2019-2020 роки не подано, норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019-2020 роках не виконано.

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю листом від 12 квітня 2022 року №1244/01-28 повідомило ПП "Уманьрембуд 2" про те, що останнє не виконало норматив працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019-2020 роках, а тому відповідач має сплатити адміністративно-господарські санкції, а також зазначено, що в разі їх несплати буде нараховано пеню та ініційовано звернення до суду.

Згідно з розрахунком сума заборгованості адміністративно-господарських санкцій становить 129 815,52 грн. та 19 902,25 грн. складає пеня.

Оскільки у визначені законом строки ПП ""Уманьрембуд 2" адміністративно-господарські санкції та пеню не сплатило, Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось з позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПП "Уманьрембуд 2" у 2019-2020 роках були працевлаштовані особи з інвалідністю ІІІ групи, тобто виконано норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю у вищезазначений період, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Приписи ч. 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначають, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Як встановлено судом, чисельність осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", становила 1 особа.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що у 2019 році на ПП "Уманьрембуд 2" була працевлаштована особа з інвалідністю ІІІ групи ОСОБА_1 , а у 2020 році було працевлаштовано дві особи з інвалідністю ІІІ групи - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судовою колегією враховується, що діючим законодавством встановлюється обов`язковий для підприємств норматив робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, а також передбачається сплата підприємствами адміністративно-господарських санкцій у разі порушення встановлених нормативів щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України, Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду на приписи Порядку подання підприємствами, установами організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 (далі - Порядок №70), роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Таким чином, передбачена ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, ч. 2, 3, 5 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справах № 817/652/17, № 802/707/17-а.

Із змісту положень ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" вбачається, що Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Таким чином обов`язок суб`єкта господарювання із створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № П/811/696/17, від 06 лютого 2018 року у справі № П/811/693/17, від 08 травня 2018 року у справі № 805/2275/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі №817/1188/18, від 28 травня 2019 року у справі №807/554/17, від 11 вересня 2020 року у справі № 440/2010/19, від 01 жовтня 2020 року у справі № 520/3933/19.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316 (який був чинний у 2021 році) затверджено форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок її подання.

Приписи п. п. 3-5 розд. І Порядку подання інформації про попит на робочу силу (вакансії) визначають, що форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.

Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

У постанові від 09 листопада 2021 року у справі №380/4305/20 Верховний Суд підкреслив, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом "Про зайнятість населення" та Наказом № 316; звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом та Порядком № 70; у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки було встановлено, що відповідач не зареєстрований у відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (Форма 10-ПІ) та за 2020 рік (Форма 10-ПОІ) не подавав. Згідно з актом від 15 грудня 2021 року №ЧК-741/141/АВ головний бухгалтер ПП "Уманьрембуд 2" під час проведення перевірки зазначив, що підприємство не зареєстровано у Фонді соціального захисту інвалідів, звіти до Фонду соціального захисту інвалідів не направлялись.

Зазначений акт від 15 грудня 2021 року №ЧК-741/141/АВ підписаний директором Фокіним А.М. без зауважень (а.с. 10-13).

Надані представником відповідача до матеріалів справи копії звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (Форма №10-ПОІ) не містять жодних відміток про їх прийняття (а.с. 27-29).

Згідно з листом Уманського міського центру зайнятості від 30 березня 2022 року №04-15/223 ПП "Уманьрембуд 2" протягом 2019-2020 років не надавало Форму №3-ПН.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані зокрема надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом "Про зайнятість населення" та Наказом № 316, звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та Порядком № 70, що відповідачем зроблено не було.

Подання відповідачем звітів щодо нарахування у спірних періодах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не звільніють останнього від обов`язку звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю.

Посилання ПП "Уманьрембуд 2" на те, що позивачем пропущено трьохмісячний строк звернення до суду колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено судом відповідач в органах Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не зареєстрований, звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (Форма 10-ПІ) та за 2020 рік (Форма 10-ПОІ) не подавав, водночас порушення ПП "Уманьрембуд 2" положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та Порядку № 70 встановлені актом Управління Держпраці у Черкаській області від 15 грудня 2021 року №ЧК-741/141/АВ, який отриманий позивачем 17 січня 2022 року.

Разом з тим позовна заява Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю направлена до Черкаського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 15 липня 2022 року, тобто в межах встановленого строку.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про помилковість твердження суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Уманьрембуд 2" (, місцезнаходження: 20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Крамаренка, 16) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 269/105,) 129 815,52 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 52 копійки) адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 та 2020 роках та 19 902,25 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні 25 копійок) пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді О.В. Карпушова

Є.В. Чаку