Справа № 560/7910/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7910/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Полонської міської ради "Благоустрій" до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Полонської міської ради "Благоустрій" звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, у якому просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію №543/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 10.03.2023. Зазначає, що відповідачем надано індивідуальну податкову консультацію, яку позивач вважає необґрунтованою, такою, що суперечить змісту закону і не містить відповіді на поставлене питання.

У відзиві відповідач просить у позові відмовити, вказуючи на те, що надана позивачу індивідуальна податкова консультація містить відповідне роз`яснення варіантів поведінки платника відповідно до вимог закону. В свою чергу, незгода позивача зі змістом консультації не призводить до висновку про її протиправність, крім того, надана податкова консультація сама по собі не створює правові наслідки для платника, який може як використати її, так і відмовитись від її застосування.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Комунальне підприємство Полонської міської ради "Благоустрій" (далі по тексту також КП ПМР "Благоустрій") звернулось до ДПС України 30.01.2023 з метою отримання індивідуальної податкової консультації.

У запиті щодо отримання індивідуальної податкової консультації позивач зазначає, що метою звернення є наявність різних варіантів трактування норм Податкового кодексу України щодо розуміння об`єкта оподаткування ПДВ одержувачами бюджетних коштів.

Заявник зазначає, що у зв`язку з необхідністю надання послуг (робіт), пов`язаних з управлінням об`єктами комунального майна, закріпленими за підприємством в установленому порядку та якісного надання послуг з благоустрою Полонської територіальної громади, міська рада вирішила делегувати КП ПМР "Благоустрій" повноваженнями щодо виконання певних робіт (послуг). Надання коштів на здійснення цих повноважень передбачено в межах бюджетної Програми. Між виконавчим комітетом Полонської міської ради та КП ПМР "Благоустрій" (далі - одержувач бюджетних коштів), як виконавцем послуг у межах бюджетної програми, був укладений договір про надання трансфертів з міського бюджету, які надаються за кодами економічної класифікації видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям), 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Підприємство використовує кошти згідно плану використання коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань виключно на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату як відшкодування собівартості витрат, понесених у своїй господарській діяльності на виконання делегованих повноважень. При розрахунку собівартості прибуток не нараховувався, тобто виконання делегованих повноважень здійснюється не з метою отримання прибутку. По закінченню звітного періоду (квартал, рік) підприємство подає звіт розпоряднику бюджетних коштів щодо цільового використання бюджетних коштів.

Питанням, стосовно якого позивач звернувся до відповідача, було наступне: чи є дана операція із отримання підприємством від головного розпорядника коштів як відшкодування витрат на виконання делегованих повноважень об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Державна податкова служба України надала індивідуальну податкову консультацію №543/ІКП/99-00-21-03-02-06 від 10.03.2023, оформлену на 5 аркушах.

Відповідно до п. п. 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Стаття 52 ПК України передбачає, що за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі.

Стаття 53 ПК України передбачає наслідки застосування податкових консультацій.

У разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації. Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом. Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти (кошти бюджету) - це належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету.

Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, шляхом доведення йому бюджетних асигнувань та надання відповідних коштів бюджету (на безповоротній чи поворотній основі). Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань (частина шоста статті 22 БКУ).

Одержувачем бюджетних коштів є суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету. Головні розпорядники бюджетних коштів визначають мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів. Розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 БКУ (частина перша статті 49 БКУ).

Бюджетні кошти, що отримуються платником ПДВ (комунальним підприємством) від розпорядників таких коштів, можуть бути за своєю економічною сутністю як безпосередньо оплатою (компенсацією) вартості поставлених таким платником (комунальним підприємством) товарів/послуг їх замовнику (наприклад територіальній громаді), так і грошовими коштами, отриманими на безповоротній основі (без умови постачання тих чи інших товарів/послуг у межах чи поза межами відповідних бюджетних програм) виключно для використання у власній господарській діяльності на визначені цілі (наприклад: виплату заробітної плати, придбання предметів, матеріалів, обладнання, оплату послуг (комунальних послуг та енергоносіїв), видатки на відрядження тощо).

Об`єктом оподаткування ПДВ є, зокрема, операції платника ПДВ (комунального підприємства) з постачання товарів/послуг, місцем постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ визначено митну територію України. Так, якщо платник ПДВ (комунальне підприємство) фактично постачає покупцю / замовнику (розпоряднику бюджетних коштів) послуги (роботи), у тому числі і у межах виконання відповідних бюджетних програм, то операція з постачання таких послуг (робіт) є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується ПДВ за відповідною ставкою. За такою операцією платник ПДВ (комунальне підприємство) зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ та скласти на покупця / замовника (розпорядника бюджетних коштів) податкову накладну і зареєструвати її в ЄРПН у встановлені ПКУ терміни.

Операція із отримання платником ПДВ (комунальним підприємством) від покупця / замовника (розпорядника бюджетних коштів) безпосередньо грошових коштів (у тому числі бюджетних коштів), які за своєю економічною сутністю не є оплатою вартості товарів/послуг, поставлених платником ПДВ (комунальним підприємством), а надаються на безповоротній основі (без умови постачання тих чи інших послуг (робіт) у межах чи поза межами відповідних бюджетних програм) виключно для використання у власній господарській діяльності на визначені цілі - не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні норм ПКУ. Водночас, якщо такі грошові кошти (у тому числі бюджетні кошти) за своєю економічною сутністю є оплатою вартості послуг (робіт), поставлених (що будуть поставлені у майбутньому) безпосередньо платником ПДВ (комунальним підприємством) покупцю / замовнику (розпоряднику бюджетних коштів), у тому числі і у випадку, якщо замовником є територіальна громада, а платник ПДВ (комунальне підприємство) виступає виконавцем заходів у межах відповідних бюджетних програм, то такі грошові кошти (бюджетні кошти) підлягають включенню до бази оподаткування ПДВ операцій платника ПДВ (комунального підприємства) з постачання послуг (робіт) покупцю / замовнику (розпоряднику бюджетних коштів), які є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковуються ПДВ за відповідною ставкою.

Оцінюючи дії відповідача, суд враховує правову позицію щодо порядку оформлення запитів (заяв) про надання індивідуальної податкової консультації та щодо прийняття на їх підставі ІПК, викладену у постанові Верховного Суду від 29 травня 2020 у справі №807/1650/16.

У постанові Верховний Суд зазначає, що індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта у межах їх компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

У цій справі Верховний Суд встановив, що запит платника не містив чітко сформульованого питання про застосування конкретної норми права, а також не містив викладення фактичних обставин, для врегулювання яких необхідне застосування такої конкретної норми права. Крім того, позивачем не було конкретизовано й період у якому виникли фактичні обставини щодо яких порушується питання про роз`яснення застосування норм податкового законодавства.

Дослідивши зміст звернення позивача від 31.01.2023 у справі № 560/7910/23, суд встановив, що останній просить роз`яснити не конкретну статтю/статті або частини статті податкового закону, а те, чи є певна операція об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

На думку суду, відповідач надав платнику індивідуальну податкову консультацію, у якій роз`яснив положення податкового законодавства щодо питань, пов`язаних з правильним визначенням об`єкта оподаткування ПДВ, виходячи з тих відомостей, які були зазначені заявником у його зверненні.

Так, серед іншого, відповідач роз`яснив, що "для цілей оподаткування ПДВ безпосередньо фінансування (грошові кошти), яке отримує Комунальне підприємство, у тому числі з бюджету у рамках бюджетної програми за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», не є об`єктом оподаткування ПДВ, оскільки об`єктом оподаткування ПДВ є, зокрема, операції платників ПДВ (у тому числі Комунального підприємства) з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України. В той же час таке фінансування може розцінюватись як оплата вартості поставлених Комунальним підприємством товарів/ послуг (робіт) покупцю / отримувачу при умові, що безпосереднім постачальником таких товарів/послуг (робіт) є Комунальне підприємство. При цьому, як свідчить опис та обставини, викладені у зверненні, бюджетні кошти надаються Комунальному підприємству - одержувачу таких коштів для здійснення ним робіт (послуг), пов`язаних з управлінням об`єктами комунального майна та наданням послуг з благоустрою територіальної громади міста. Відтак, операції з постачання таких робіт (послуг) є об`єктом оподаткування ПДВ, а фінансування з бюджету витрат Комунального підприємства на їх постачання/виконання за своєю економічною сутністю є оплатою поставлених робіт (послуг), а тому за такими операціями платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ виходячи із бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 188.1. статті 188 розділу V ПКУ. Товари/послуги, придбані за рахунок бюджетних коштів, що надійшли Комунальному підприємству (в тому числі з бюджету), вважаються придбаними безпосередньо підприємством, і суми ПДВ, сплачені при їх придбанні, відносяться до податкового кредиту на підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН постачальниками"

Судом не встановлено і належними доказами не доводиться, що зміст оскаржуваної ІПК суперечить положенням чинного законодавства України або змісту відповідного податку. Крім того, отримання вказаної податкової консультації не зобов`язує платника діяти саме у вказаний податковим органом спосіб, як і не встановлює будь - яку відповідальність за невикористання отриманої податкової консультації.

В свою чергу те, що зміст податкової консультації не збігається або частково не збігається з очікуваннями платника, не свідчить про її необґрунтованість або незаконність.

Отже, з огляду на те, що контролюючий орган не вчиняв протиправні дії стосовно позивача і не вийшов за межі наданих повноважень, розглянувши звернення платника виходячи з фактично наданого останнім обсягу вихідних даних, суд не вбачає підстав для визнання спірної ІПК протиправною, відтак і для задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, позов не є обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 вересня 2023 року

Позивач:Комунальне підприємство Полонської міської ради "Благоустрій" (вул. Степана Бандери, 28/1,Полонне,Шепетівський район, Хмельницька область,30500 , ідентифікаційний номер - 39179627)
Відповідач:Державна податкова служба України (Львівська площа, 8,Київ 1,04053 , код ЄДРПОУ - 43005393)

Головуючий суддя І.С. Козачок