Справа № 140/10937/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10937/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації до Берестечківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (далі позивачі) звернувся з позовом до Берестечківської міської ради (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка; зобов`язання вчинити дії, спрямовані на замовлення відповідно до вимог законодавства розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 до Списку історичних населених місць по Волинській області включено місто Берестечко.

Згідно з інформацією, викладеною у листах від 05.04.2023 №06/35/3140-23, від 06.01.2022 №193/6.11.1, Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до Берестечківської міської ради щодо необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану, але станом на 05.04.2023 інформація щодо розроблення, погодження та/або затвердження історико-архітектурного опорного плану у Міністерстві відсутня.

Відповідно до інформації Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 15.03.2023 №279/08/2-23, від 01.12.2021 №1379/08/2-21, від 14.03.2022 №228/08/2-22 за пропозицією Управління Волинська обласна державна адміністрація листами №3077/44/2-18 від 14.05.2018, №7171/44/2-18 від 11.10.2018 також інформувала голів міських, селищних рад, занесених до Списку історичних населених місць України, про необхідність розробки і затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану та доручила активізувати роботу з їх розробки та затвердження.

Таким чином, з метою збереження об`єктів культурної спадщини, розташованих в місті Берестечко, уповноважений орган місцевого самоврядування Берестечківська міська рада повинна забезпечити розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану, однак за інформацією, наданою відповідачем, замовлення та виготовлення історико-архітектурного опорного плану не проведено, кошти на вказані цілі не виділялися.

Окрім цього, за результатами опрацювання відомостей вебсайту «Prozorro» з`ясовано, що міською радою не укладено договір на виконання робіт із розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Оскільки, відповідачем, в межах своїх повноважень, прийнято лише рішення про розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка, однак договір з метою його виготовлення не укладено, також рішень про затвердження цієї документації не приймалося, таким чином в діях відповідача наявна протиправна бездіяльність в частині невиконання вимог чинного законодавства України щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

В свою чергу у зв`язку із бездіяльністю органу місцевого самоврядування, невжиття заходів спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану, існує загроза самовільної, хаотичної або неконтрольованої забудови історичних центрів на території громади, руйнування пам`яток історії та культури, знищення історичної спадщини громади, що являється виключним випадком та дає підстави для захисту Луцькою окружною прокуратурою інтересів держави в судовому порядку.

З огляду на вказане прокурор просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.80).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.86-89) позовних вимог не визнав та зазначив, що Берестечківська міська рада рішенням №16-54/2022 від 11.02.2022 надала дозвіл на розробку історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка, одночасно доручивши міському голові укласти відповідні договори із суб`єктами господарювання, спеціалізованими у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, а також визначивши замовником Берестечківську міську раду. На даний час, зважаючи на умови воєнного стану в Україні, враховуючи те, що значна частина коштів спрямовується на утримання територіальної оборони громади, бомбосховищ, та проведення інших заходів, розглядається можливість поетапного розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко, що підтверджується розпорядженням міського голови від 30.05.2023 №112. Також розуміючи необхідність розроблення генерального плану, Берестечківська міська рада з метою економії розглядає можливість розроблення Генерального плану в комплексі з історико-архітектурним опорним планом м.Берестечка.

Вказує, що заступником керівника Луцької окружної прокуратури не проаналізовано видаткову частину бюджету Берестечківської міської ради, щоб робити висновок про розроблення історико-архітектурного опорного плану повністю, а не поетапно, що не заборонено на даний чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 10 особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, замовники, у тому числі централізовані закупівельні організації, здійснюють закупівлі товарів і послуг (крім послуг з поточного ремонту, предмет закупівлі яких визначається відповідно до пункту 3 розділу II Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Мінекономіки від 15.04.2020 №708 (далі - послуги з поточного ремонту), вартість яких становить або перевищує 100 тис. гривень, послуг з поточного ремонту, вартість яких становить або перевищує 200 тис. гривень, робіт, вартість яких становить або перевищує 1,5 млн. гривень, шляхом застосування відкритих торгів у порядку, визначеному цими особливостями, та/або шляхом використання електронного каталогу для закупівлі товару відповідно до порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2020 №822 «Про затвердження Порядку формування та використання електронного каталогу», з урахуванням положень, визначених цими особливостями, на попередньо визначену вартість робіт з розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка, яка орієнтовно складає 600 тис. грн., станом на сьогодні з метою їх проведення вивчається відповідний ринок і можливість укладення прямого договору.

Також звертає увагу, що розпорядженням міського голови від 30.05.2023 №112 підтверджується те, що Берестечківська міська рада шукає механізми і можливості для розроблення історико-архітектурного опорного плану м.Берестечко, а також вживаються інші заходи щодо його розробки.

З наведених підстав вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Прокурор у відповіді на відзив позовні вимоги підтримав (а.с.99-102, 125-126,132-133), додатково зазначив що оскільки відповідачем, в межах своїх повноважень, прийнято лише рішення про розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка, однак договір з метою його виготовлення не укладено, а також рішень про затвердження цієї документації не приймалося, таким чином в діях відповідача наявна протиправна бездіяльність.

Відповідач подав до суду заперечення (а.с.108-109), в яких вказує, що фактично прокурор просить суд зобов`язати міську раду виконати рішення міської ради «Про надання дозволу на розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко Волинської області», яке є чинним, і беручи до уваги розпорядження міського голови від 30.05.2023 №112, Берестечківська міська рада і сама фактично його виконує, дотримуючись норм Бюджетного кодексу України, умов воєнного стану та з метою уникнення соціальної напруги яка виникає в різних громадах України.

У додаткових поясненнях по справі прокурор наголосив, що відповідач достовірно знаючи про необхідність розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка починаючи з 2018 року, приймає рішення про розробку такого плану тільки у 2022 році. Вважає, що саме по собі прийняття такого рішення не гарантує розроблення відповідного плану, зокрема договір з метою його виготовлення не укладено, також рішень про затвердження цієї документації не приймалося (а.с.115-117).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 року №878 затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), до якого включено місто Берестечко.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до Берестечківської міської ради із листом від 10.09.2020 щодо необхідності розробки та затвердження у встановленому порядку історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка (а.с.31-34).

Волинська обласна державна адміністрація листами від 14.05.2018 №3077/44/2-18, від 11.10.2018 №7171/44/2-18 також інформувала голів міських, селищних рад, занесених до Списку історичних населених місць України, про необхідність розробки і затвердження в установленому порядку історико-архітектурних опорних планів та доручила активізувати роботу з їх розробки та затвердження історико-архітектурного плану міста Берестечка (а.с.44, 45,46-47).

Луцька оружна прокуратура зверталася до Берестечківської міської ради із численними запитами від 11.01.2022 №533-155вих-22, від 23.02.2022 №53-14588вих22, від 10.03.2023 №53-2143вих-23, від 22.03.2023 №53-2500вих-23, в яких просила надати інформацію щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко (а.с.51-58).

Листом від 12.01.2022 № 21 (а.с.61) Берестечківська міська рада повідомила про розроблення проекту рішення «Про розроблення історико-архітектурного опорного плану м.Берестечка», який заплановано розглянути на черговій сесії у лютому 2022 року. У відповіді від 11.03.2022 №118 (а.с.62) відповідач зазначив, що чергових засідань міської ради з 12.01.2022 не відбувалося. В подальшому листом від 22.03.2022 (а.с.63) прокуратурі було надано копію рішення Берестечківської міської ради від 11.02.2022 №16-54/2022 «Про розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка Волинської області» (а.с.65).

Як вбачається із відповідей Берестечківської міської ради від 30.03.2023 та від 09.05.2023 №380, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації та введенням воєнного стану заходи щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану у склад генерального плану міста Берестечко були тимчасово призупинені та будуть здійсненні по закінченню дії воєнного стану. Договір з проектною організацією щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка Волинської області не укладено. Завдання на розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка Волинської області не затверджувалися. Кошти на вказані цілі не виділялися (а.с.66-67).

У зв`язку із тим, що історико-архітектурний план міста Берестечко не виготовлявся, Волинська обласна прокуратура та Луцька окружна прокуратура у запитах до Міністерства культури та інформаційної політики України, від 14.12.2021 №15-2289вих-21 (а.с.23-26) та від 10.03.2023 №53-2144/вих-22 (а.с. 27-29) просили надати інформацію про вжиті заходи до спонукання виконавчого органу Берестечківської міської ради щодо розробки історико-архітектурного опорного плану історичного населеного місця міста Берестечко.

У відповідь на вказані звернення, Міністерство культури та інформаційної політики України листами від 06.01.2022 №193/6.11.1 та від 05.04.2023 №06/35/3140-23 повідомило, що станом на дату підготовки відповіді, інформація щодо розроблення/погодження та/або затвердження історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Берестечка Волинської області відсутня. Наголошує, що Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до органів місцевого самоврядування усіх історичних населених пунктів, які наразі не мають чинних історико-архітектурних опорних планів з відповідними ініціативними листами, в яких наголошувало на необхідності виконання вимог чинного пам`ятко охоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану. Однак, відповідна науково-проектна документація на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини, не подана. Також листи подібного змісту неодноразово направлялися до органів місцевого самоврядування та до місцевих органів охорони культурної спадщин у попередні роки. Зважаючи на викладене, Міністерство не заперечує щодо представництва прокурором інтересів держави в даному питанні (а.с.30, 35-36).

У відповідь на запити Волинської обласної прокуратури від 29.11.2021 №15-2184вих-21 (а.с.37-38) та Луцької окружної прокуратури від 23.02.2022 №53-1457вих-22 та від 10.03.2023 №53-2145вих-23 (а.с.39-40, 41-42) Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації листами від 01.12.2021, від 14.03.2022 №228/08/2-22 та від 15.03.2023 №279/08/2-23 інформувало, що історико-архітектурний опорний план міста Берестечка станом на відповідні дати не розроблений та не затверджений. Управління не має заперечень щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою про зобов`язання органів місцевого самоврядування вжити заходів спрямованих на розробку та затвердження у визначеному чинним законодавством порядку історико-архітектурного опорного плану (а.с.43, 48-49, 50).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) та статтею 53 КАС України.

Так, згідно з частинами першою, третьою статті 23 Закону №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За змістом частини четвертої статті 23 Закону №1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Пунктом 1 частини шостої статті 23 Закону №1697-VII передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

За приписами частин третьої - п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

З наведеного висновується, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

На думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві заступник керівника Луцької окружної прокуратури обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку обумовлено бездіяльністю органу місцевого самоврядування, невжиття заходів спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану, внаслідок чого існує загроза самовільної, хаотичної або неконтрольованої забудови історичних центрів на території громади, руйнування пам`яток історії та культури, знищення історичної спадщини громади.

Відповідно до частини четвертої 4 статті 23 Закону №1697-VІІ прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд констатує, що прокурор дотримався вказаних норм, попередньо повідомивши позивачів про пред`явлення позову, а наявність підстав для представництва не була оскаржена вказаними суб`єктами владних повноважень.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08.06.2000 №1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон №1805-ІІІ).

Згідно з визначеннями, які наведені у статті 1 Закону №1805-ІІІ:

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України;

- історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Статтею 6 Закону №1805-ІІІ визначені повноваження інших органів охорони культурної спадщини.

Так, згідно з частиною 2 вказаної статті до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, серед іншого, належить: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 32 Закону №1805-ІІІ з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Частинами четвертою, п`ятою, сьомою статті 17 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони. Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до підпункту 6 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі -Закон №280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед власних (самоврядних) повноважень передбачені, у тому числі, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Підпунктом 10 пункту «б» вказаної статті Закону №280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6, 7 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №318 (далі - Порядок №318), історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини. Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення. Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.

Також пунктами 8, 9 Порядку №318 визначено, що проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичних ареалів населених місць розробляється з урахуванням вимог затвердженого в установленому законом порядку історико-архітектурного опорного плану. У разі незатвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом Мінкультури та Мінрегіону.

Пунктом 2.1 Порядку розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.06.2011 №64 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №781/19519; далі - Порядок №64, чинний до 19.10.2021), було обумовлено, що історико-архітектурний опорний план розробляється на замовлення виконавчих органів місцевого самоврядування суб`єктами господарювання, спеціалізованими у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат (далі - розробник).

Як вбачається із матеріалів справи протягом дії Порядку №64 Берестечківська міська рада не здійснила жодних дій стосовно розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 №926 затверджено Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації (далі - Порядок №926), який визначає склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні: комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, а також склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту.

Згідно з підпунктом 12 пункту 2 Порядку №926 історико-архітектурний опорний план - науково-проектна документація, яка розробляється і затверджується у складі генерального плану населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», містить відомості про об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території.

Пунктом 23 Порядку №926 встановлено, що плани зонування територій населених пунктів у межах території територіальної громади та історико-архітектурні опорні плани з визначенням меж історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, розробляються одночасно із генеральними планами та включаються до комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів.

Як визначено пунктами 34, 35 Порядку №926, рішення про розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, а також оновлення і внесення змін до неї приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчий орган сільської, селищної і міської ради, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовником розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів територій) (далі - замовник), який організовує розроблення, внесення змін та подання проектів містобудівної документації на місцевому рівні на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради, незалежно від визначених відповідно до закону джерел фінансування.

Відповідно до підпункту 4 пункту 43 Порядку №926 під час розроблення генеральних планів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, здійснюється розроблення історико-архітектурного опорного плану відповідно до завдання, цього Порядку, державних будівельних норм та інших норм законодавства. Зазначені в історико-архітектурному опорному плані відомості є підставою для встановлення обмежень у використанні земель та враховуються під час розроблення планувальних рішень.

За приписами пунктів 52 - 55 Порядку №926 обсяг робіт з розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначається завданням на розроблення (внесення змін), яке складається розробником і затверджується замовником. Форма завдання на розроблення (внесення змін до) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту встановлюється державними будівельними нормами. Вимоги до змістовного наповнення та правила зазначення відомостей в історико-архітектурному опорному плані населеного пункту та завданні на розроблення (внесення змін до) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються нормативним документом, прийнятим національним органом стандартизації.

Рішення про розроблення (внесення змін) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін, погодження та подання історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної місцевої ради.

Пунктами 57, 58 Порядку №926 передбачено, що одночасно з історико-архітектурним опорним планом населеного пункту до генерального плану населеного пункту під час затвердження в межах території територіальної громади можуть включатися відомості про правові режими використання історичних ареалів населених місць та межі та режими використання зон охорони пам`яток, які затверджені в установленому порядку відповідною науково-проектною документацією.

Науково-проектну документацію щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану, визначення режимів використання історичних ареалів, а також зон охорони пам`яток як взаємодоповнюючі документи доцільно замовляти, розробляти та затверджувати одночасно.

Відповідно до п.60 Порядку №926 історико-архітектурні опорні плани та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними місцевими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що історико-архітектурний опорний план - це науково-проектна документація, яка розробляється і затверджується у складі генерального плану населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, та містить, зокрема відомості про межі використання історичних ареалів населених місць. Тобто, межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Мінкультури. Таким чином, межі і режими використання зон охорони пам`яток історичних ареалів можуть застосовуватись лише у випадку їх затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, яким у цьому випадку є Мінкультури.

З наведеного вбачається, що з метою збереження об`єктів культурної спадщини, розташованих в місті Берестечко, відповідач повинен забезпечити розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану.

Судом встановлено, що листами від 30.03.2023 та від 09.05.2023 №380 Берестечківська міська рада повідомила, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації та введенням воєнного стану заходи щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану у склад генерального плану м. Берестечка були тимчасово призупинені та будуть здійсненні по закінченню дії воєнного стану. Договір з проектною організацією щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка Волинської області не укладено. Завдання на розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка Волинської області не затверджувалися. Кошти на вказані цілі не виділялися (а.с.66-67).

Про відсутність історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко свідчать також листи Міністерства культури та інформаційної політики України від 06.01.2022 №193/6.11.1 та від 05.04.2023 №06/35/3140-23 та Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 01.12.2021, від 14.03.2022 №228/08/2-22 та від 15.03.2023 №279/08/2-23.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач надав копію розпорядження Берестечківської міської ради від 30.05.2023 №112 «Про розроблення Історично-архітектурного плану міста Берестечко», згідно із яким начальнику відділу та архітектури доручено розглянути можливість поетапного розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко, а також розробити завдання щодо виготовлення історико-архітектурного опорного плану на надати на затвердження міській раді в місячний термін (а.с.90).

Однак, суд зазначає, що таке рішення прийнято відповідачем уже після відкриття провадження у даній справі, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано жодних доказів наявності історико-архітектурного опорного плану міста Берестечко, затвердженого у встановленому законодавством порядку.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не вжито заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану історичного місця Берестечко та наявними матеріалами справи підтверджується неналежне врядування відповідача в сфері охорони культурної спадщини.

Бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану, є загрозою для самовільної, хаотичної, неконтрольованої забудови історичних центрів та місць на території громади, є викликом непоправному руйнуванню пам`яток історії та культури, знищенню історичної спадщини громади.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю шляхом визнання протиправною бездіяльності Берестечківської міської ради, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка, та зобов`язання відповідача вжити заходів щодо замовлення відповідно до вимог законодавства розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн згідно із платіжною інструкцією від 15.05.2023 №854 (а.с.17) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Берестечківської міської ради, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Зобов`язати Берестечківську міську раду вжити заходів щодо замовлення відповідно до вимог законодавства розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Берестечка.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Заступник керівника Луцької окружної прокуратури (43025, Волинська обл., м.Луцьк, вул Винниченка, 13) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (01601, м.Київ, вул.Івана Франка, 19, ), Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (43027, м.Луцьк, Київський м-н, 9, );

Відповідач: Берестечківська міська рада (45765, Волинська обл., Луцький р-н, м.Берестечко, вул.Шевченка, 2, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій