Справа № 340/5194/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5194/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (також - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (Відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через свого представника - адвоката Неверчака Є.Б.) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнання протиправним та скасувати рішення Відповідача 1 про відмову в призначенні пенсії №65 від 16.06.2023;

- зобов`язати Відповідача 2 зарахувати до страхового стажу період роботи Позивача з 22.02.2013 по 2.08.2016 на посаді учня оператора з геофізичного випробування корисних копалин, оператора з геофізичного випробування корисних копалин як стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1;

- зобов`язати Відповідача 2 призначити Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 за її заявою від 9.06.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що він працює на Новокостянтинівській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з 22.02.2013 по даний час за професією оператора з геофізичного випробування корисних копалин з особливо важкими особливо шкідливими умовами праці в умовах іонізуючого випромінювання по списку №1 (розділ ХХІV підрозділ 1 п.24.1.1-3 списку №1, затв. постановою КМУ №36 від 16.01.2003, розділ ХХІІ підрозділ 1 списку №1, затв. постановою КМУ №461 від 24.06.2016). Вказує, що на день звернення до суду мав стаж роботи 9 років 3 місяці роботи по списку №1, що підтверджується довідкою роботодавця №09-06/1078 від 7.06.2023, витягами з наказів про результати атестації робочого місця та записами трудової книжки, наявними в матеріалах пенсійної справи. Проте, на думку позивача, відповідачем протиправно відмовлено в призначені пенсії за списком 1 на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - 2. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог відповідач вказує, що станом на дату звернення з питання призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах в порядку визначеному Законом №1058 позивач не досягла 50 років пенсійного віку, визначеного положеннями абзацу першого пункту 1 частини 2 ст. 114 розділу XIV1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" Закону №1058, оскільки мала на дату звернення лише повних 47 років, що є недостатнім для визначення права на такий вид пенсії (а.с.38-42).

Відзиву від відповідача - 1 до суду не надходило.

Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.

09.06.2023 року позивач звернулась до відповідача - 2 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 (а.с.45).

За принципом екстериторіальності Відповідачем - 1 здійснено розгляд вказаної заяви та рішенням від 16.06.2023 №65 року відмовив у призначені пенсії. Рішення мотивовано положеннями підпункту 1 ч.2 статті 114 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також в даному рішенні зазначено, що до стажу роботи позивача по списку №1 відповідачем1 не було зараховано період її роботи з 22.02.2013 по 2.08.2016 згідно довідки №09-06/1078 від 7.06.2023, «оскільки посада «оператор з геофізичного випробування корисних копалин» не відповідає Списку №1 розділу розділ ХХІУ підрозділу 1 пункту 24.1.1-3 Постанови КМУ №36 від 16.01.2003» (а.с.9).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суд із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 року та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015, в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року.

Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

В даному випадку, слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Аналогічний правовий висновок визначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

На момент мого звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком Список №1 норми Закону №1788-ХІІ були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом № 1788-ХІІ на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 орган ПФУ повинен був призначати пенсію за Законом №1788.

Як вже зазначалось вище, позивач працює на Новокостянтинівській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з 22.02.2013 по даний час за професією оператора з геофізичного випробування корисних копалин з особливо важкими особливо шкідливими умовами праці в умовах іонізуючого випромінювання по списку №1 (розділ ХХІV підрозділ 1п.24.1.1-3 списку №1, затв. постановою КМУ №36 від 16.01.2003, розділ ХХІІ підрозділ1 списку №1, затв. постановою КМУ №461 від 24.06.2016).

Всього 9 років 3 місяці роботи по списку №1, що підтверджується довідкою роботодавця №09-06/1078 від 7.06.2023, витягами з наказів про результати атестації робочого місця та записами трудової книжки, наявними в матеріалах пенсійної справи (а.с.14-15,21-22)

Трудовий стаж позивача становить 15 років 2 місяці, а з урахуванням додатково по одному року за кожен повний рік роботи по списку №1, страховий стаж позивача становить 24 роки 2 місяці.

На час звернення до суду позивачу виповнилось 47 років.

Щодо невідповідності посади оператор з геофізичного випробування корисних копалин Списку №1 суд зазначає, що у довідці чітко зазначено про те, що вказана посада відноситься до Розділу ХХІV «Атомна енергетика та промисловість» списку №1, затв. постановою КМУ №36 від 16.01.2003.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пунктом 20 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 р. N637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачено: «У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Довідка Новокостянтинівської шахти ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №09-06/1078 від 7.06.2023 про пільговий стаж роботи позивача по списку №1 відповідає зазначеним вимогам (а.с.14-15).

У трудовій книжці позивача також наявні належним чином оформлені записи про весь період її роботи по списку №1 (а.с.16-20).

Крім того, згідно п.2 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі в тексті Закон №1058- IV), покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється за рахунок підприємства, де набуто пільговий стаж по списку №1 та №2.

Тобто період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом оформленої належним чином уточнюючої довідки з урахуванням результатів атестації робочого місця, що також підтверджується наказом Мінсоцполітики від 18.11.2005 N383 Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Підприємство фінансує виплату і доставку пільгових пенсій. Тож, якщо Новокостянтинівська шахта ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» виданою довідкою про пільговий стаж позивача №09-06/1078 від 7.06.2023 та витягами з наказів про атестацію її робочого місця підтверджує, що позивач має право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах по списку №1, то орган ПФУ не може безпідставно, всупереч позиції підприємства-роботодавця, судити про наявність чи відсутність у особи такого права.

Довідка Новокостянтинівської шахти ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №09-06/1078 від 7.06.2023 та наказ №172 від 1.08.2012 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» органами ПФУ в судовому порядку не оскаржувались, недійсними не визнавались.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачами здійснено дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підтвердження періоду пільгового стаж позивача, щодо якого у органу ПФУ є сумніви.

Наведене вище свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, то суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування спірного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та, з огляду на наявність дискреційних повноважень при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні пенсії, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Таким чином, вимога про зобов`язання Відповідача 2 призначити Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 за її заявою від 9.06.2023 задоволенню не підлягає.

Вимога про зобов`язання Відповідача 2 зарахувати до страхового стажу період роботи Позивача з 22.02.2013 по 2.08.2016 на посаді учня оператора з геофізичного випробування корисних копалин, оператора з геофізичного випробування корисних копалин як стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 також задоволенню не підлягає, оскільки при повторному розгляді заяві позивача відповідач - 2 має врахувати висновки суду із значеного питання.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Фактично предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених (незадоволених) позовних вимог. Саме такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн., який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у справі солідарно.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-236, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №65 від 16.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () судовий збір в сумі 536,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО