Справа № 400/5229/22
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 вересня 2023 року

м. Київ

справа №400/5229/22

адміністративне провадження № К/990/18270/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Кравчука В.М., Рибачука А.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 (у складі судді Мороза А.О.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 (у складі колегії суддів: Джабурія О.В., (суддя-доповідач), Вербицької Н.В., Кравченка К.В.) у справі №400/5229/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

28 листопада 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в підготовці та наданні до Головного управлiння Пенсiйного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області) оновленої довiдки про розмiр грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії з 01.02.2022;

- зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управлiння Пенсiйного фонду України в Миколаївській областi оновлену довiдку про розмiр грошового забезпечення станом на 01.01.2022 вiдповiдно до вимог статей 43 i 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України № 2262-XII), положень постанови Кабiнету Miністрів України № 704 вiд 30.08.2017 (далі - Постанова № 704) iз зазначенням вiдомостей про розмiри посадового окладу, окладу за вiйськове звання, визначених шляхом множення розмiру прожиткового мінімуму для працездатних осiб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та з обов`язковим зазначенням щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення (надбавки, доплати, пiдвищення) та премії для проведення перерахунку основного розмiру пенсії з 01.02.2022.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому призначена пенсія за вислугу років згідно із Законом України № 2262-XII. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виготовлення та направлення до ГУ ПФУ в Миколаївській області нової довідки станом на 01.01.2022 року для проведення перерахунку пенсії із зазначенням усіх складових грошового забезпечення. Проте листом відповідач відмовив у видачі такої довідки. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його права на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023, позов задоволено:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії станом на 01.01.2022 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022;

- зобов`язано відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ з урахуванням положень Постанови № 704 iз зазначенням відомостей про розмiри посадового окладу, окладу за вiйськове звання, визначених шляхом множення розмiру прожиткового мінiмуму для працездатних осiб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на вiдповiдний тарифний коефiцієнт, а також щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення (надбавки, доплати, пiдвищення) та премiї, для проведення перерахунку основного розмiру пенсiї з 01.02.2022.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

У підсумку вважав, що відмовляючи у підготовці та наданні позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, який полягає у тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Суди попередніх інстанцій встановили такі обставини справи, що мають значення для вирішення справи:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-XII.

У жовтні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2022.

Листом від 03.11.2022 відповідач відмовив у видачі довідки, зазначивши, що у нього немає законних підстав для складання та направлення до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розмiру прожиткового мінімуму для працездатних осiб, встановленого законом на 01.01.2022 року на вiдповiдний тарифний коефіцієнт згiдно із додатками 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 із включенням щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення та премії, оскiльки вiдповiднi списки вiд ГУ ПФУ в Миколаївській області не надходили, окрім того, це не передбачено пунктом 4 Постанови № 704.

Короткий зміст вимог і узагальнені доводи касаційної скарги, узагальнені позиції інших учасників справи:

Відповідач подав касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023. Просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, у якому викладено висновок про необхідність застосування шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС України) у відносинах щодо пенсійного забезпечення.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає її розгляду по суті.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині 4 статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина 5 статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зроблено правовий висновок, яким Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У вказаній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем. А тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Верховний Суд зазначив, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Крім того, суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли через відмову відповідача виготовити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови № 704 та з приводу невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оформлення такої довідки та направлення її до ГУ ПФУ в Миколаївській області для перерахунку пенсії позивача у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення діючих військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму.

Суд зауважує, що спір у цій справі не стосується призначення або перерахунку пенсії позивача, яка є періодичним щомісячним платежем та в будь-якому разі його розмір був відомий позивачу щомісячно при його отриманні і полягає саме у протиправних діях відповідача у відмові задовольнити заяву позивача щодо виготовлення та направлення довідки про розмір грошового забезпечення.

Відтак, аналіз зазначеної відповідачем постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, у якій викладено висновок про необхідність застосування строку звернення до суду, передбаченого КАС України у відносинах щодо пенсійного забезпечення, не може братись до уваги в контексті обґрунтування ІНФОРМАЦІЯ_1 його касаційної скарги наявністю підстави, визначеної пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких не є подібними, ухвалені за інших фактичних обставин справи, з урахуванням іншої нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та, відповідно, правову позицію у цій справі.

Вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень за цією касаційною скаргою відповідача, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 400/5229/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відкрите за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 з підстави, встановленої пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Судді В. М. Шарапа

В. М. Кравчук

А. І. Рибачук