Справа № 580/5985/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року справа № 580/5985/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом старшого солдата в/ч № НОМЕР_1 ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат в/ч № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт ОСОБА_1 , старшого солдата військової частини № НОМЕР_1 від 18 травня 2023 року щодо рішення командування про звільнення за законом (на підставі п/п Г п. 2 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю утримання троїх неповнолітніх дітей віком до 18 років;

-зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 , старшого солдата військової частини № НОМЕР_1 від 18 травня 2023 року та прийняти рішення щодо звільнення ОСОБА_1 , старшого солдата військової частини № НОМЕР_1 на підставі п/п Г п. 2 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю утримання троїх неповнолітніх дітей віком до 18 років, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді старшого солдата. 18.05.2023 ним, засобами поштового зв`язку, подано рапорт на ім`я командира в/ч № НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абз.11 п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років, в якому було повідомлено, що на його утриманні перебувають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, за рекомендацією безпосереднього командира, також подав рапорт до канцелярії в/ч № НОМЕР_1 , про що свідчить копія рапорту з відміткою про отримання. У зв`язку з відсутністю відповіді 28.06.2023 звернувся із скаргою до командування в/ч № НОМЕР_1 та до інших установ та інстанцій, проте відповіді ні від кого не отримав.

Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на рапорт та скаргу звільнення за законом.

Відповідач подав відзив на позов, у якому не погоджується з викладеними позовними вимогами, вважає їх безпідставними та не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке.

До військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт, складений від імені старшого солдата ОСОБА_1 від 18.05.2023 (з додатком), адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , про звільнення з військової служби на підставі п./п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю утримання трьох дітей віком до 18 років. Рапорт отриманий та зареєстрований військовою частиною НОМЕР_1 30.05.2023 (вх. № 17841). За результатами опрацювання вказаного рапорту складеного від імені старшого солдата ОСОБА_1 , встановлено, що він оформлений та поданий на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 з порушенням ст. 5 Закону № 393/96-ВР не підписанний військовослужбовцем. Письмове звернення не підписане автором визнається анонімним і розгляду не підлягає (ст. 8 Закону № 393/96-ВР). Крім того, відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. У зв`язку з відсутністю законних підстав для розгляду по суті вказаного рапорта, складеного від імені старшого солдата ОСОБА_1 , про звільнення його з військової служби, як такого, що оформлений та поданий з порушенням законодавства України, вказаному військовослужбовцю на зазначену в рапорті адресу ( АДРЕСА_3 ) направлено письмову відповідь за вих. № 7930 від 05.06.2023.

Крім того, старшим солдатом ОСОБА_1 також поданий додатково, вже погоджений по команді рапорт про звільнення його з військової служби за вищевказаною підставою, який отриманий те зареєстрований 11.06.2023 за вх. № 12180. Згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ. Ураховуючи викладене, а також те, що строк виконання вказаного документа командуванням військової частини не було зазначено, його було розглянуто та письмово повідомлено про результати розгляду старшого солдата ОСОБА_1 у строки, визначені Інструкцією. Письмову відповідь старший солдат ОСОБА_1 отримав 10.07.2023, що він підтвердив власноручно складеною ним розпискою та своїм підписом.

Щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 та прийняти рішення про його звільнення з військової служби, зазначено, що указаним військовослужбовцем 11.06.2023 за вх. № 12180 подано по команді рапорт про звільнення його з військової служби на підставі п./п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. В обґрунтування вказаної сімейної обставини старшим солдатом ОСОБА_1 до рапорту долучені відповідні документи. З наданої ОСОБА_1 копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_2 ; вбачається, що батьком останньої є ОСОБА_6 . Мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_7 , яка наразі є дружиною ОСОБА_1 . Саме на ОСОБА_6 , як батька малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з чинним законодавством України покладено обов`язок її утримувати. Це зокрема підтверджено рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.09.2013 (справа № 696/1466/13-ц), на підставі якого з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 (на теперішній час - ОСОБА_7 ) стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючі з 04 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідного рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від обов`язку утримувати свою малолітню дитину - ОСОБА_5 ОСОБА_1 не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2022 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022 та 26.02.2022 зараховано в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_3 .

18.05.2023 позивачем, засобами поштового зв`язку, подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , зареєстровано відповідачем 30.05.2023 за вх.№17841, в якому просив видати наказ про звільнення його з військової служби на підставі абз.11 п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

05.06.2023 відповідач листом № 7930 повідомив позивача про відсутність законних підстав для розгляду по суті вказаного рапорта, складеного від імені старшого солдата ОСОБА_1 , про звільнення його з військової служби, як такого, що оформлений та поданий з порушенням законодавства України, зокрема не підписаний заявником. Крім того зазначив, що позивач не звернувся з рапортом до свого безпосереднього начальника.

Позивач звернувся із рапортом про звільнення із Збройних сил України за п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років, в якому наявні клопотання по суті рапорту командира 3 танкової роти танкового батальйону та командира танкового батальйону. До рапорту долучено нотаріально засвідчені копії документів. Рапорт зареєстрований 11.06.2023 за № 12180.

Відповідач розглянув рапорт позивача та надав відповідь через командира танкового батальйону, яку позивач разом з повернутими копіями документів отримав 10.07.2023. У відповіді зазначено, що з копій свідоцтв про народження дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_5 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_6 ) вбачається, що батьком останньої є ОСОБА_6 . Матірю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_7 , яка наразі є дружиною позивача. Таким чином, саме на ОСОБА_6 , як батька малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з чинним законодавством України покладено обов`язок її утримувати. Це зокрема підтверджено рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.09.2013 (справа № 696/1466/13-ц), на підставі якого з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 (на теперішній час - ОСОБА_7 ) стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючі з 04 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідного рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від обов`язку утримувати свою малолітню дитину - ОСОБА_5 ОСОБА_1 не надано.

У відповіді також зазначено, що до рапорту не долучено документи, які б могли підтвердити факт відсутності батька ОСОБА_5 (позбавлення його батьківських прав), інших осіб, визначених ч.1 ст. 268 СК України, звільнення ОСОБА_6 від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, у тому числі внаслідок наявності поважних причин, за яких він не може надавати належного утримання вказаній дитині, та за наявності можливості у ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу малолітній дитині його дружини що є обов`язковою умовою, передбаченою ст. 268 СК України, або усиновленні позивачем цієї дитини.

Також суд звернув увагу, що копія рапорту позивача від 18.05.2023, надана до суду відповідачем не містить підпису позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 29.03.1992 №2232-ХІІ (далі-Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Котляр Артур Юрійович з 26.02.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

18.05.2023 позивачем, засобами поштового зв`язку, подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , зареєстровано відповідачем 30.05.2023 за вх.№17841, в якому просив видати наказ про звільнення його з військової служби на підставі абз.11 п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закону № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Відповідно до п. 2.1.6 «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України», затвердженої наказом Генерального штабу від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Пунктом 1 Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за № 94/2996(далі - Інструкція № 735) визначено, що ця Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до п. 4 Інструкції № 735 у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідним роз`ясненням у термін не пізніше ніж через десять днів з дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 Закону України "Про звернення громадян". Копія такого звернення залишається у провадженні того органу військового управління, військової частини, до якого звернувся громадянин. Письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Такі ж положення закріплені ст. 5 Закону № 393/96-ВР

Оскільки позивач направив рапорт від 18.05.2023 відповідачу у не встановленому законом порядку, за відсутності на ньому підпису позивача, суд вважає відповідь відповідача належною, а вимоги позивача в цій частині такими що задоволенню не підлягають.

Позивач звернувся із рапортом про звільнення із Збройних сил України за п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку із перебуванням на утриманні трьох дітей віком до 18 років, в якому наявні клопотання по суті рапорту командира 3 танкової роти танкового батальйону та командира танкового батальйону. До рапорту долучено нотаріально завірені копії: паспорту України ОСОБА_7 , свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_7 ), свідоцтва про народження ОСОБА_5 (серія НОМЕР_6 ), свідоцтва про народження ОСОБА_3 (серія НОМЕР_8 ), свідоцтва про народження ОСОБА_9 (серія НОМЕР_4 ) та довідка виконкому Кам`янеької міської ради від 17.05.2023 № 176. Рапорт зареєстрований 11.06.2023 за № 12180.

Підстави звільнення з військової служби визначені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абз. 13 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 2599-ІХ) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що 05.09.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 05.09.2019.

З копії свідоцтв про народження серія НОМЕР_8 від 10.10.2019, серія НОМЕР_4 від 22.10.2019 вбачається, батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_7 (мати).

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 12.10.2010 судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_8 (мати).

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.09.2013 у справі № 696/1466/13-ц , стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, вказані обставини підтверджують те, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу

Як зазначалось вище, ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Таким чином, саме на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (тобто, дружину позивача) як батьків ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно чинного законодавства покладено обов`язок утримувати свою дитину. Позивачем не надано рішення суду, згідно якого ОСОБА_6 звільнено від обов`язку утримувати своїх дітей.

У свою чергу, ст. 260 СК України передбачено, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд зауважує, що позивач до рапорту про звільнення з військової служби від 11.06.2023 не долучив жодних документів, які б могли підтвердити: відсутність батька у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; поважність причин, за яких ОСОБА_6 не може надавати їй належного утримання; звільнення ОСОБА_6 від обов`язку такого утримання.

Довідка Служби у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 17.05.2023 № 176/04-11також не підтверджує відсутність батька у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; поважність причин, за яких ОСОБА_6 не може надавати їй належного утримання; звільнення ОСОБА_6 від обов`язку такого утримання.

Отже позивачем не було долучено до рапорту про звільнення з військової служби зареєстрованого відповідачем 11.06.2023 документів, які б підтверджували перебування на його утриманні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто не підтверджено перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, тому суд дійшов висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до абз.13 п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ відсутні, а відмова Військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами, оформлена листом, який позивач отримав 10.07.2023, є правомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР