Справа № 160/8893/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2023 року Справа № 160/8893/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій позивач просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 14 серпня 1991 року по 28 липня 1992 року до трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та про призначити виплату недоотриманої суми пенсії за вислугу років з 26.11.2022.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з недостатністю спеціального стажу роботи, незарахувавши період роботи лікарем-інтерном на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському медичному інституті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки до спеціального стажу не може бути зараховано період навчання в інтернатурі на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті з 14.08.1991 по 28.07.1992.
Від ГУ ПФУ в м.Києві до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до наказу міністерства охорони здоров`я України №385 від 28.10.2002 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» вищезазначений заклад у переліку відсутній.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач, згідно даних трудової книжки працювала з 14.08.1991 по 28.07.1992 на посаді лікара-інтерна на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного прапора медичному інституті. Позивач 18.11.2022 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
За принципом екстериторіальності заяву позивача передано на розгляд до ГУ ПФУ в м.Києві.
Рішенням від 26.11.2022 №45 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів відсутності необхідного спеціального стажу станом на 11.10.2017 року - 26 років 6 місяців.

Із тексту рішення вбачається, що позивач має загальний страховий стаж 37 років 05 місяців 20 днів, в тому числі спеціальний стаж станом на 11.10.2017 становить 26 роки 3 місяці 21 день, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, не враховано період роботи з 14.08.1991 по 28.07.1992 лікарем-інтерном в на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного прапора медичному інституті.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19, 46 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.52, 54 та 55 Закону №1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788.

Відповідно до ст.1, 7, 51, 52 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я, відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону №1788.

Положеннями п."е" ст.55 Закону №1788 (в редакції до 02.03.2015 року) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 N2-р/2019 визнано не конституційними положення п."а" ст.54, ст.55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України від 02.03.2015 №213, від 24.12.2015 №911, які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - постанова КМУ №909), до яких згідно п.2 входить робота лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, амбулаторно - поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги тощо.

Відповідно до положень ст. 62 Закону №1788, ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи позивач з 14.08.1991 по 28.07.1992 працював лікарем-інтерном на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного прапора медичному інституті.

Згідно зі ст.75 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації здійснюються відповідними закладами фахової передвищої та вищої освіти, а також через інтернатуру, лікарську резидентуру, клінічну ординатуру, аспірантуру і докторантуру згідно із законодавством про освіту.

Положеннями п. "д" ч. 3 ст.56 Закону №1788 передбачено зарахування до загального стажу роботи навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі,

Отже, період роботи з 14.08.1991 по 28.07.1992 на посаді лікаря - на кафедрі терапії ФУЛ у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного прапора медичному інституті не є роботою в лікарняних закладах, яка передбачено зазначеним вище Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, затвердженого постановою КМУ №909, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а тому не підлягає зарахуванню до спеціального стажу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її позовні вимоги.

Оскільки, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем такі доводи відповідача жодними доказами не спростовано, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська