Справа № 420/21039/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. про прийняття виконавчого провадження від 09.05.2023 року ВП №64649716.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, третій особі - пояснень щодо суті спору.

Ухвалою від 21.08.2023 року судом витребувано з Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №64649716 та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

01.09.2023 року до суду від відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №64649716.

Протокольною ухвалою від 19.09.2023 року судом поновлено провадження у цій справі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем на підставі не легітимного виконавчого документу, який скасовано рішенням суду, що набрало законної сили. Позивач не погоджується з тим, у який спосіб постанову про стягнення виконавчого збору реалізовано органом ДВС після прийняття судових рішень про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні підстави для здійснення виконавчих дій, а виконавче провадження підлягає завершенню.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору (яка позивачем не оскаржується) стягнення виконавчого збору відбувалося за правилами стягнення у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала примусовому виконанню. 24.02.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, тобто зазначена дія про завершення виконавчого провадження відбулась ще за довго до прийняття Приморським судом міста Одеси рішення від 28.06.2022 року про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з тим, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, 26.02.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 64649716 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.02.2021 року, яку у зв`язку з проведеною реорганізацією Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було передано для виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що сформовано постанову про прийняття виконавчого провадження від 09.05.2023 року. Відповідач вказує, що винесення державним виконавцем постанов про передачу та про прийняття діючого/незавершеного виконавчого провадження 64649716 має на меті лише фіксування та облік виконавчих проваджень в системі АСВП новоствореного відділу та ніяким чином не впливає на початок та наявність виконавчого провадження 64649716. На думку відповідача, державним виконавцем вчинено виконавчі дії чітко, в порядку, у спосіб та в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, пояснення щодо суті спору до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи В.В. від 10.11.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №52850390 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 2319232,32 грн. (звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 ), якою також передбачено стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 231923,23 грн.

В подальшому, постановами державного виконавця вказаний виконавчий напис у зв`язку з реорганізаційними змінами передавався для виконання 17.08.2017 року до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та 27.12.2019 року до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. від 24.02.2021 року у виконавчому провадженні ВП №52850390 виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. від 24.02.2021 року у виконавчому провадженні ВП №52850390 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 231923,23 грн.

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. від 26.02.2021 року відрито виконавче провадження ВП №64649716 з примусового виконання постанови від 24.02.2021 року №52850390 Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 231923,23 грн.

Постановами старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. у виконавчому провадженні ВП №.02.2021 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, накладено арешт на мано та кошти боржника.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.06.2022 року у справі №522/9777/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 23.05.2013 року, який зареєстрований в реєстрі за №544 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 27.03.2008 року №69/П/04/2008-840, укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28.06.2022 року у справі №522/9777/21 набрало законної сили 16.08.2022 року.

03.10.2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування постанов органу державної виконавчої служби, в якій просив: закінчити виконавче провадження №52850390 та зняти усі накладені арешти на майно; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №52850390 від 10.11.2016 року відносно ОСОБА_1 ; скасувати постанову про арешт майна боржника, серія та номер 52850390, виданий 18.09.2019 року.

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповідь на вказану заяву повідомив представника позивача, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів виконавче провадження 52850390 завершено на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на момент звернення до органу ДВС виконавче провадження 52850390 обліковується в автоматизованій системі виконавчого провадження як завершене, тому сформувати постанову про закінчення виконавчого провадження в завершеному виконавчому провадженні не є можливим, а у зверненні відсутній зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця та посилання на порушену державним виконавцем норму закону, тому відсутні підстави для проведення перевірки виконавчого провадження, встановлення суперечності вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в подальшому скасування процесуальних документів.

Постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. від 20.04.2023 року у виконавчому провадженні ВП №64649716 у зв`язку з організаційними змінами постанову від 24.02.2021 року №52850390 Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 231923,23 грн. вирішено передати до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. від 09.05.2023 року прийнято виконавче провадження №64649716 з примусового виконання постанови від 24.02.2021 року №52850390 Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 231923,23 грн.

Позивач не погодився із зазначеною постановою та звернувся до суду з цим позовом про її скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до положень ст. 1, 3, 5, ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2, 7, 8 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Згідно з п. 8 Розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням зазначеного, у зв`язку з поверненням 24.02.2021 року стягувачу виконавчого документу (виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 ) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 24.02.2021 року державний виконавець на підставі ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 8 Розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» виніс постанову про стягнення виконавчого збору, яка в подальшому була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та на цей час перебуває на примусовому виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Суд зазначає, що законодавець у Законі України «Про виконавче провадження» чітко виділяє дві форми завершення виконавчого провадження: повернення виконавчого документа без виконання та закінчення виконавчого провадження, які в свою чергу, в залежності від підстав, тягнуть за собою виникнення різних процесуальних наслідків, зокрема і щодо можливості продовження стягнення виконавчого збору поза межами завершеного виконавчого провадження.

Так, положення ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

В той же час, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виконавче провадження підлягає закінченню.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. від 13.09.2022 року у виконавчому провадженні ВП №64774799 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ Кобелєвої А.М. №544 від 23.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 2319232,32 грн. (звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 ) вирішено виконавче провадження закінчити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що на адресу виконавця надійшло рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/9777/21 від 28.06.2022 року, яке набрало законної сили, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що у разі закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, правові наслідки завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою не є тотожними правовим наслідкам визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з підстав, визначених статтями 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою має наслідком поновлення йому перебігу строку на повторне пред`явлення виконавчого документу для виконання, тоді як у випадку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, наведеним правовим регулюванням передбачено лише можливість відновлення раніше закінченого виконавчого провадження в порядку статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. В той же час, у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою нестягнута сума виконавчого збору підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно, необхідно розмежовувати правові наслідки завершення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вже було зазначено, постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.02.2021 року, винесеною у виконавчому провадженні ВП №52850390, виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 повернуто стягувачу за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, у виконавчому провадженні ВП №52850390 стягувачем реалізовано процесуальне право на повернення виконавчого документа без виконання за власною заявою, що стало підставою для правомірних дій державного виконавця щодо застосування ним ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у вигляді винесення постанови про стягнення виконавчого збору та подальшого її виконання у встановленому Законом порядку.

При цьому, постанова державного виконавця від 24.02.2021 року у виконавчому провадженні ВП №52850390 про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом в силу п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відмінним від виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ №544 від 23.05.2013 року, який визнано таким, що не підлягає виконанню.

На підставі постанови державного виконавця від 24.02.2021 року №52850390 про стягнення виконавчого збору відкрито окреме виконавче провадження ВП №64649716.

Постанова державного виконавця від 24.02.2021 року №52850390 про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом у виконавчому провадженні ВП №64649716 і вона не скасована чи визнана судом такою, що не підлягає виконанню, що автоматично виключає застосування державним виконавцем, конкретно до виконавчого провадження ВП №64649716, такої процесуальної дії як закінчення згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на це, а також на те, що державним виконавцем чітко дотримано алгоритм законодавчо визначених дій, доводи позивача про необхідність закінчення виконавчого провадження ВП №64649716 є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці позивачем обставин та помилковому тлумаченні норм закону.

Обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права у цій справі суперечить правовому регулюванню спірних правовідносин.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №480/3069/19 та від 06 квітня 2023 року у справі №320/8585/20.

Суд погоджується з позивачем, що умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Разом з цим, позовна заява не містить належного обґрунтування з підтверджуючими доказами, яким чином оскаржувана постанова від 09.05.2023 року про прийняття виконавчого провадження №64649716 до виконання у зв`язку з проведеними організаційними змінами органів державної виконавчої служби порушує права, свободи, інтереси або обов`язки позивача за наявності чинної (не скасованої) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 Розділу V «Інструкції з організації примусового виконання рішень» виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби.

При цьому, будь-яких порушень з боку відповідача щодо передачі матеріалів виконавчого провадження №.05.2023 року під час розгляду справи судом не встановлено.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що постанова старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. про прийняття виконавчого провадження від 09.05.2023 року ВП №64649716 прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023, ), третя особа - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Польський узвіз, 6, м. Одеса, 65026, ), про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жорнового П.В. про прийняття виконавчого провадження від 09.05.2023 року ВП №64649716 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА