Справа № 480/4389/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 р. Справа № 480/4389/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через представника звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Державна установа "Центр пробації" Міністерства юстиції України), в якій просила:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;
Вимоги вмотивовані тим, що у період з 03.07.2012 року по 27.02.2023 року позивач проходила службу на різних посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та відповідно до наказу директора Державної установи «Центр пробації» № 172/к від 20.02.2023 позивача з 27.02.2023 звільнено з органів ДКВС України з посади начальника Шосткинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області. Однак, під час звільнення відповідачем протиправно не була нарахована та не проведена виплата грошової компенсації за не отримане речове майно на загальну суму 13 479 грн. 26 коп.
Ухвалою суду від 16.05.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, у відповідача вказаною ухвалою витребувано додаткові докази.
Представником відповідача надіслано до суду відзив на позовну заяву (а.с.21-23), в якому останній проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема зазначив, що згідно Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально- виконавчої служби» грошова компенсація вартості за не отримане речове майно не є складовою грошового забезпечення, яка повинна бути виплачена Позивачу в період проходження служби. Крім того, грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Крім того, грошова компенсація за не отримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, а отже речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю.
Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем було подано витребувані ухвалою від 16.05.2023 додаткові докази (а.с.26-27).
Станом на сьогодні відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що у період з 03.07.2012 року по 27.02.2023 року позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.8).
Згідно з наказом Державної установи «Центр пробації» від 20.02.2023 № 172/к майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-008213), старшого інспектора Зарічного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) 27 лютого 2023 року (а.с.9).
22.02.2023, до звільнення зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, позивач звернулася з рапортом на ім`я директора Державної установи «Центр пробації» щодо виплати їй грошової компенсації належних до видачі предметів речового майна (а.с.26), у відповідь на яку Державною установою «Центр пробації» 28.03.2023 складено довідку №1361 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна ОСОБА_1 , згідно якої вказана грошова компенсація за не отримане речове майно особистого користування майна складає 13 479,26грн. (а.с.12, 26зворот-27).
Докази виплати компенсації матеріали справи не містять. Відповідач заперечує право на отримання позивачем такої компенсації.
Враховуючи, що позивачу не було виплачено грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 13 479,26грн., позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в цьому випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - Порядок № 578, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.
Пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.
Пунктом 3 Порядку №578 визначено, що речове майно за цільовим призначенням є речовим майном поточного забезпечення, а за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.
Пунктом 23 Порядку № 578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України державної установи Центр пробації відповідно до їх закупівельної вартості.
За приписами пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.
Відповідно до пункту 60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.
Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.
При цьому посилання відповідача на те, що грошова компенсація за не отримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, як на підставу для відмови у задоволенні вимог, суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно п.23 Порядку №578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Тобто в цій нормі не зазначено коли саме має подаватися рапорт - до звільнення чи після звільнення. На переконання суду, рапорт про виплату позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, що міститься в матеріалах справи (а.с.26) та який подавався на ім`я директора Державної установи "Центр пробації", є у розумінні п.23 Порядку №578 волевиявленням позивача щодо отримання такої компенсації.
Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 04.07.2019 у справі №480/821/2/18 та від 27.02.2023 у справі №560/8394/21 та на те, що грошова компенсація за не отримане речове майно особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, не змінює того факту, що відповідач відповідно до пунктів 23, 27, 60 Порядку № 578 зобов`язаний був виплатити позивачу вказану компенсацію. Більш того, спірним у цій справі є питання щодо невиплати позивачу Державною установою "Центр пробації" при звільненні вказаної грошової компенсації, а не характер такої виплати.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1073,60грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції, наявної в матеріалах справи (а.с.4).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023.

Суддя І.Г. Шевченко