Справа № 360/1522/22
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 вересня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/1522/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/1522/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

За наслідками розгляду вказаної справи 03 квітня 2023 року судом прийнято рішення (залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023), яким позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 29 квітня 2022 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 29 квітня 2022 року з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Ухвалою суду від 28.08.2023 встановлено контроль за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 360/1522/22 шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати до суду звіт про виконання рішення протягом місяця з дня отримання цієї ухвали.

Рішення суду набрало законної сили 28.08.2023.

22.09.2023 до Луганського окружного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов звіт про виконання рішення у справі № 360/1522/22.

У звіті зазначено, що на виконання ухвали суду перерахована допомога для оздоровлення за 2020,2021,2022 роки, підйомна допомога за 2020 рік, грошова компенсація за невикористану щорічну відпусту та грошова компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, всього на загальну суму 64344,91 грн.

Що стосується матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідач зазначає, що відповідно до розділу 4 підрозділу 6 Інструкції 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою.

Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

Розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу. За 2020, 2021, 2022 роки позивач не отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно остання не підлягає перерахунку.

Всі здійсненні нарахування та виплати позивачу за період проходження служби підтверджуються картками грошового забезпечення. В картках грошового забезпечення, які знаходяться в матеріалах справи відсутнє нарахування та виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

З урахування викладеного, відповідач вважає, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 360/1522/22 виконано в повному обсязі та просив прийняти звіт про виконання судового рішення.

22.09.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій останній не погоджується зі звітом військової частини НОМЕР_1 та вважає, що рішення суду не виконано у повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, додатком до заяви про виконання ухвали від 20.09.2023 військовою частиною долучено розрахунок доплати грошового забезпечення № 3 ОСОБА_1 згідно ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі № 360/1522/22, з якого видно, що всього нараховано до виплати 64 344,91 грн. Разом з тим, 14.09.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 № 360/1522/22 військовою частиною НОМЕР_1 на картку/рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти у розмірі 51 747,66 грн, що підтверджується випискою по картці/рахунку АТ КБ ПРИВАТБАНК.

Зазначена різниця у нарахованій до виплати сумі та фактично виплаченій свідчить про протиправне утримання військовою частиною НОМЕР_1 з нарахованої суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору 1,5%.

Позивач вважає, що дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб є протиправними, оскільки право на виплату вказані виплати, останній набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби і така повинна була бути виплачена відповідачем позивачеві у день звільнення з військової служби.

Так, згідно з пунктами 3-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пунктом 292 Положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Отже, на суб`єкта владних повноважень військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на усіх видах забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення його із списків особового складу. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення з військової служби вжито не було.

Відповідно до п. 168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Крім того, відповідно до абзацу третього п.п. 1.7 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» податкового кодексу України у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ.

Із огляду на зазначене, на думку позивача, військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зобов`язана при виплаті ОСОБА_1 заборгованості з грошового забезпечення на виконання судового рішення компенсувати йому у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, оскільки право на них було набуте під час проходження військової служби та безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ та останній повинний був їх отримати при звільненні, однак не отримав з вини військової частини НОМЕР_1 .

Зважаючи на вищенаведене, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати йому вказаних виплат, не звільняє військову частину НОМЕР_1 компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такої вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.

Відтак, дії військової частини НОМЕР_1 по утриманню з суми заборгованості з грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб без її компенсації втрат доходів та військового збору є протиправними.

З документів, наданих ОСОБА_1 до суду разом із заявою про встановлення судового контролю вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 аналогічно протиправно було утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з виплат грошового забезпечення належних ОСОБА_1 та здійснених військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1522/22 19.07.2023 та 27.07.2023.

Позивач вважає, що утримання податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації втрат доходів є частиною недоотриманої суми грошового забезпечення та свідчить про неповне виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 360/1522/22.

Зважаючи на відсутність відомостей про виконання у повному обсязі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 360/1522/22, позивач вважає, що наявні підстави для вжиття заходів судового контролю за його виконанням та просив вважати рішення суду не виконаним та встановити новий строк на подання звіту про виконання судового рішення.

Перевіривши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду, взявши до уваги заяву позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного видно, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини шостої статті 245 КАС у випадках, визначених у частинах третій-п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

За змістом частини першої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 382 КАС визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту чи за наслідками розгляду такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладання штрафу.

На виконання ухвали суду перерахована допомога для оздоровлення за 2020,2021,2022 роки, підйомна допомога за 2020 рік, грошова компенсація за невикористану щорічну відпусту та грошова компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, всього на загальну суму 64344,91 грн, що підтверджено відповідним розрахунком доплати грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Позивач у заяві про встановлення нового строку для подання звіту посилається на те, що дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб є протиправними, а утримання податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації втрат доходів є частиною недоотриманої суми грошового забезпечення та свідчить про неповне виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 360/1522/22.

Суд зауважує, що правовідносини з приводу утримання чи компенсації податку на доходи фізичних осіб не були предметом розгляду у справі № 360/1522/22, відповідні позовні вимоги позивачем не заявлялися, а процесуальний інститут судового контролю впроваджений з метою забезпечення виконання конкретного судового рішення в межах тих правовідносин, докази щодо яких досліджувалися судом і яким надана відповідна оцінка в судовому рішенні.

З огляду на наведене, заява не належить до задоволення.

Оскільки військовою частиною НОМЕР_1 надано достатні докази виконання судового рішення у справі № 360/1522/22, звіт про виконання рішення суду слід прийняти.

Керуючись статтями 248, 254, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяві ОСОБА_1 про встановлення нового строку для подання звіту військовою частиною НОМЕР_1 про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 360/1522/22 відмовити.

Прийняти звіт військової частини про виконання рішення у справі № 360/1522/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.Г. Секірська