Справа № 160/18447/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТАРІ ТРАНС" до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
24 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТАРІ ТРАНС" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд:
- визнати дії Державної служби України з безпеки на транспорті, неправомірними про винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21 червня 2023 року про стягнення з ТОВ «АТАРІ ТРАНС» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.;
- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21 червня 2023 року про стягнення з ТОВ «АТАРІ ТРАНС» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час перевірки позивача було виявлено порушення, а саме: згідно з ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», під час надання послуг з міжнародних перевезень вантажів, перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто сертифікатом відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, та було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21.06.2023 року та про стягнення з ТОВ «АТАРІ ТРАНС» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.
Позивач зауважує, що державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Березіцький М.М. при перевірці транспортного засобу не дочекався надання сертифікату та надав недостатньо часу для того, щоб водій уважно передивився документи, серед яких був сертифікат, при цьому водієм інспектору було зазначено, що сертифікат, який діє з 05.07.2022 року, є в наявності. Сертифікат UА0704148 від 05.07.2022 року був своєчасно отриманий та наданий разом з заявою про перегляд постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу до Державної служби України з безпеки на транспорті, проте не був взятий до уваги.
Отже, позивач вважає дії начальника відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті неправомірними, висновки відповідача про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу передчасними та необгрунтованими, постанову протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29.08.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що на момент перевірки у водія був відсутній сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територію яких буде здійснюватися перевезення. При цьому, на думку відповідача, подання зазначеного документу не спростовує його відсутність під час перевірки, оскільки у водія мають бути усі необхідні документи, визначені законодавством України. Також відповідач зауважив, що водій був ознайомлений зі змістом акту, проте жодних пояснень не надав. Отже, відповідач вважає, що доводи позивача не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства.
29.08.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що 11.05.2023 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Березіцьким М.М. при перевірці транспортного засобу на автодорозі Н-10, 245 км + 906, DAF н.з. НОМЕР_1 з причепом SCHMITS н.з. НОМЕР_2 , було складено акт № 031520 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Як зазначено в акті, під час перевірки було виявлено порушення, а саме: згідно з ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», під час надання послуг з міжнародних перевезень вантажів, перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто сертифікатом відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. У відповідності до абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачена відповідальність за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Водій транспортного засобу ознайомлений з актом перевірки, про що свідчить його підпис із зазначенням ПІБ.
На підставі акту № 031520 від 11.05.2023 року начальником відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21.06.2023 року та про стягнення з ТОВ «АТАРІ ТРАНС» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.
Не погодившись з вищевказаною постановою, 28.06.2023 року ТОВ «АТАРІ ТРАНС» звернулось з письмовою заявою №17 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просило переглянути постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21.06.2023 року. Позивач в заяві, зокрема, послався на те, що на розгляд справи помилково був відправлений сертифікат на тягач ДАФ, а порушення стосувалось н/причепа SCHMITS НОМЕР_2 та на те, що ТОВ «АТАРІ ТРАНС» своєчасно отримало Сертифікат відповідності на транспортні засоби, передало їх водієві та раніше таких порушень не було.
07.07.2023 року Державною службою України з безпеки на транспорті було надано відповідь щодо розгляду звернення про те, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21.06.2023 року залишається без змін, а скарга без задоволення.
Вважаючи постанову № 004520 від 21.06.2023 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України..
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку № 1567).
За змістом пункту 14 Порядку № 1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
В силу вимог пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно з пунктами 26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як слідує із обставин справи, відповідачем дотримано вимоги законодавства як під час проведення перевірки, так і при прийнятті оскаржуваного рішення.
Що стосується підстав для застосування штрафної санкції оскаржуваним рішенням, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першоїстатті 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з ст. 53 Закону №2344-ІІІ, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж. У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
Так, відповідно до абзацу шостого частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як встановлено судом із матеріалів справи, водієм Товариства з обмеженою відповідальністю "АТАРІ ТРАНС" ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки DAF н.з. НОМЕР_1 з причепом SCHMITS н.з. НОМЕР_2 , здійснювалось міжнародне перевезення вантажу за маршрутом "Казахстан-Україна" за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: у водія на момент перевірки не було сертифікату відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватись перевезення. Відсутній сертифікат на причіп SCHMITS н.з. НОМЕР_2 .
Саме за вказане порушення відповідач оскаржуваною постановою притягнув позивача до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка передбачена абзацом шостим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Суд зазначає, що наданий акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідає формі додатку № 3 Порядку № 1567.
Крім того, суд звертає увагу, що форма акту передбачає графу «Пояснення водія про причини порушень», в якій водій мав право висловити свою згоду або незгоду із вчиненими діями посадових осіб відповідача, зазначивши можливі порушення з боку відповідача, вказати на відсутність певних документів тощо.
Водій транспортного засобу був ознайомлений з актом перевірки, про що свідчить його підпис із зазначенням ПІБ.
У графі «Пояснення водія про причини порушень» акта перевірки не міститься жодних записів.
Суд зазначає, що в акті перевірки відсутні заперечення водія щодо встановленого порушення.
Також суд під час судового розгляду встановив, що долучення сертифікату відповідності № UA0704148 до матеріалів адміністративного позову не свідчить про пред`явлення його водієм на час проведення перевірки.
Також, з матеріалів справи, а саме, із звернення ТОВ «АТАРІ ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.06.2023 року №17 вбачається, що позивачем підтверджено факт того, що на момент перевірки 11.05.2023 року водіем оригінал сертифікату відповідності на н/причеп SCHMITS НОМЕР_3 до перевірки не пред`являвся.
За відсутності документів, зокрема, в даному випадку сертифікатів відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватись перевезення, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд відхиляє, оскільки вони не спростовують порушення ним вимог ст. 53 Закону № 2344-III, відповідальність за яке передбачено абз. 6 ч. 1 ст. 60 згаданого Закону.
Отже, допущення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.
Під час розгляду справи про визнання протиправними актів індивідуальної дії, суд перевіряє чи дотримався вимог законодавства суб`єкт владних повноважень і чи врахував усі обставини, які мали значення для прийняття відповідного рішення, саме під час його ухвалення. Відповідно до цього, повідомлені стороною позивача для суду обставини, про існування яких відповідачу під час ухвалення оспорюваних рішень не повідомлялося, не можуть ставитися в вину суб`єкту владних повноважень, зокрема, в частині необ`єктивності прийнятих ним правових актів індивідуальної дії.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідно до вимог законодавства та з урахуванням обставин, що мали значення для її прийняття.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004520 від 21.06.2023 року відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які визначені частиною другою статті 2 КАС України, а тому правові підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТАРІ ТРАНС" до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник