Справа № 120/2519/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2023 р. Справа № 120/2519/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що оскаржуваною постановою до нього застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (перевезення пасажирів на регулярному маршруті "Дашківці-Вінниця" за відсутності на момент перевірки тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

На переконання позивача, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки стаття 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" не містить обов`язку пред`являти тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб, а вимагає лише пред`явити документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах.

При цьому позивач вказує на те, що власником транспортного засобу є приватне підприємство "Лукавто", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Водночас відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 31 травня 2018 року приватне підприємство "Лукавто" передало, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняв в тимчасове платне користування автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком на 10 років з дня передачі транспортного засобу.

Тобто, на думку позивача, відсутність на момент проведення перевірки тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб не може слугувати підставою для притягнення його до відповідальності, оскільки він користується транспортним засобом на законних підставах відповідно до згадуваного вище договору найму (оренди).

За таких обставин, на думку позивача, слід визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративно-господарського штрафу.

Разом із позовом подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 20 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Для водія автобуса документами для регулярних пасажирських перевезень є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Відтак на перевізника покладено обов`язок забезпечити водія необхідними документами, а на водія надати такі для огляду під час перевірки. У зв`язку з ненаданням водієм під час перевірки 14 лютого 2023 року тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 07 березня 2023 року винесено постанову № 352301 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Далі представник відповідача вказав, що оскільки позивач не був на момент проведення рейдової перевірки власником транспортного засобу ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався ним у господарській діяльності для перевезення пасажирів, то на виконання приписів Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, та вимог Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС від 11 серпня 2010 року № 379, водій такого транспортного засобу повинен був мати при собі тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

При цьому договір найму (оренди) наземного самохідного транспортного засобу від 31 травня 2018 року разом із відповідною заявою власника може бути підставою для оформлення тимчасового реєстраційного талону. Водночас одним із документів, на підставі якого фізичною особою можуть виконуватися пасажирські перевезення є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб, а не договір, який свідчить про набуття речових прав на транспортний засіб. Окрему увагу представник відповідача звернув на те, що у матеріалах справи наявний тимчасовий реєстраційний талон на цей же транспортний засіб, строк якого закінчився, що підтверджує обізнаність позивача про обов`язок отримати такий тимчасовий талон. За таких обставин представник відповідача вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

14 лютого 2023 року старшими державними інспекторами відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю з додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на автомобільній дорозі АС-2 Західний, вул. Хмельницьке шосе, буд. 107, м. Вінниця, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки "ГАЗ" 3302 РУТА 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 351703, у якому зафіксовано, що водій здійснює перевезення пасажирів на регулярному маршруті "Дашківці-Вінниця" за відсутності документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: тимчасового реєстраційного талону до транспортного засобу ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 07 березня 2023 року винесено постанову № 352301, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 40 Закону №2344-III водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Отже, вимогами статті 39 Закону №2344-III передбачений обов`язок водія під час здійснення регулярних пасажирських перевезень мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Аналіз процитованих норм дає підстави дійти висновку, що ними не встановлено вичерпного переліку документів, які повинен мати при собі водій транспортного засобу, що здійснює регулярні пасажирські документи, адже ці норми є бланкетними (тобто такими, що відсилають до інших актів законодавства).

Позивач стверджує, що транспортний засіб ГАЗ 3302 РУТА 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він використовує у своїй діяльності для перевезення пасажирів, належить на праві власності приватному підприємству "Лукавто", а ним використовується на підставі укладеного договору найму (оренди) транспортного засобу від 31 травня 2018 року.

Визначаючись із тим чи такий договір належить до переліку документів, які є обов`язковими при перевезенні пасажирів, суд зауважує, що на суб`єктів господарювання фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з перевезення пасажирів автомобільним транспортом поширюється дія Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1001 (далі - Ліцензійні умови).

Згідно з пунктом 4 Ліцензійних умов господарська діяльність може проводитися частково у виді внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Пунктом 27 Ліцензійних умов передбачено, що до використання під час провадження господарської діяльності допускаються транспортні засоби, які:

1) зареєстровані відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388;

2) є власністю ліцензіата та мають свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або надані ліцензіату в оренду, кредит, лізинг і мають свідоцтво про реєстрацію та тимчасовий реєстраційний талон, якщо передбачено їх оформлення.

Відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника видає тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Копія документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, додається до матеріалів, що необхідні для оформлення тимчасового реєстраційного талона.

Порядок видачі тимчасового реєстраційного талона регламентовано Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом МВС від 11 серпня 2010 року № 379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року за № 123/18861.

Відповідно до пункту 6.3 названої Інструкції, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Із системного аналізу наведених вище положень слідує, що оскільки позивач не є власником транспортного ГАЗ 3302 РУТА 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався ним у господарській діяльності для перевезення пасажирів, тому він на виконання вимог Порядку від 07 вересня 1998 року № 1388 та Інструкції від 11 серпня 2010 року № 379 повинен був отримати тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

У свою чергу, договір найму (оренди) транспортного засобу від 31 травня 2018 року разом із відповідною заявою може бути підставою для оформлення тимчасового реєстраційного талону.

Водночас одним із документів, на підставі якого фізичною особою (не власником транспортного засобу) можуть виконуватися пасажирські перевезення на автобусі та який є обов`язковим в силу приписів частини 6 статті 39 Закону № 2344-III та вказаних вище норм законодавства, є тимчасовий реєстраційний талон, а не договір, який опосередковує набуття речових прав на транспортний засіб.

Таким чином, для транспортних засобів, що перебувають зокрема в користуванні у фізичних осіб, реєстраційним документом, наявність якого є обов`язковою згідно з вимогами статті 39 Закону № 2344-III, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правова позиція щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 804/8740/16. Так, у цьому судовому рішенні йдеться про те, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України "Про автомобільний транспорт".

Судом встановлено, що в ході рейдової перевірки 14 лютого 2023 року водій транспортного засобу ОСОБА_2 не надав тимчасовий реєстраційний талон на право користування транспортирним засобом марки ГАЗ 3302 РУТА 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому факт відсутності тимчасового реєстраційного талону на зазначений транспортний засіб не заперечувався як водієм під час проведення перевірки, так і позивачем на час розгляду справи.

Окрему увагу варто звернути й на те, що договір найму (оренди) транспортного засобу ГАЗ 3302 РУТА 25, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між позивачем та приватним підприємством "Лукавто" 31 травня 2018 року.

При цьому до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копію тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб ГАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) серії НОМЕР_3 від 05 червня 2018 року (дійсний до 05 червня 2021 року), що виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Із наведеного слід дійти висновку, що після укладення згадуваного вище договору оренди (найму) транспортного засобу від 31 травня 2018 року позивач отримував тимчасовий реєстраційний талон, що свідчить про обізнаність позивача про необхідність отримання тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб у цьому випадку.

Таким чином, оскільки за результатами рейдової перевірки транспортного засобу посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області встановлено надання позивачем послуг з перевезення пасажирів на автобусі без оформлення усіх необхідних документів, що визначені статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши надані ними докази в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, а також витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 )

Відповідач: відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 21021, м. Вінниця, вул. Порика, буд. 29)

Рішення суду в повному обсязі складено 25.09.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович