Справа № 160/16864/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16864/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року у справі №160/16864/22 (суддя у 1 інстанції Турлакова Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати грошової компенсації за невикористане речове майно за період з 12.11.2004 року по день звільнення позивача з військової служби 02.08.2022 року за винятком періоду з 6 місяця 2017 року по 6-й місяць 2020 року включно та у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, яка має бути здійснена у разі звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вчинити певні дії - виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористане речове майно за період з 12.11.2004 року по день звільнення з військової служби 02.08.2022 року за винятком періоду з 6 місяця 2017 року по 6-й місяць 2020 року включно та одноразову грошову допомогу, яка має бути здійснена у разі звільнення з військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент звільнення позивача з останнім повинно було здійснено повний розрахунок, проте оскільки позивач не оскаржував наказ про звільнення, а тому останній є таким що погодився з усіма виплатами при звільнені. Зазначено, що в даному випадку відсутні законні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.. 15 Закону України №2011-ХІІ. Також позивачем було пропущено строк звернення з позовом до суду.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 02.08.2022 року № 178 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, майора ОСОБА_1 (Г-004668), який здав справи і обов`язки за посадою начальника автомобільної служби технічної частини та звільнено відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 05 липня 2022 року № 122 о/с, один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років, 02 серпня 2022 року та для взяття на військовий облік направлено до Самарського РТЦК та СП міста Дніпро.

У вказаному Наказі зазначено: «Згідно з Інструкцією про порядок виплатити грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільнені військовослужбовців Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС України від 15.03.2018 № 200 виплатити: надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії за особистий внесок у загальні результати служби з « 01» липня по « 02» серпня 2022 року в розмірі 180 відсотків посадового окладу; грошову компенсацію за невикористані 23 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в розмірі 18285 гривня 46 копійок; компенсація, за невикористані 112 днів дні додаткової відпустки як учасник бойових дій за 2015-2022 роки, в розмірі 89042 гривень 24 копійки.

З матеріалів справи слідує, що позивач приймав участь у бойових діях з 16.07.2014 по 14.08.2014 року, 15.08.2014 по 13.09.2014 року, 14.09.2014 по 18.09.2014 року, 16.11.2014 по 04.01.2015 року, 08.12.2016 по 26.12.2016 року, 22.01.2017 по 09.02.2017 року, 05.12.2017 по 07.02.2018 рік.

Вислуга років на « 02» серпня 2022 року становить:

час служби в календарному обчисленні - 18 років 08 місяців 26 днів.

час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 01 рік 01 місяць 20 днів.

вислуга років для нарахування вихідної допомоги при звільненні становить - 18 років 08 місяців 26 днів.

Вислуга років для призначення пенсії на « 02» серпня 2022 року становить 18 років 08 місяців 26 днів.

Підстава: припис від 02.07.2022 № 35, рішення на премію, розрахунок вислуги років».

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №43 від 12.08.2022р., видана позивачу в тому, що він проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у період з 12.11.2004 року по 02.08.2022 року та був звільнений наказом № 178 від 02.08.2022 року відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною.

Станом на дату звільнення 02.08.2022р. календарна вислуга складала 18 років 08 місяців 26 днів. На отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до абзацу 2 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ - не набув права (не отримував) у зв`язку з тим, що обставини та причини такого звільнення не передбачені переліком, який визначає Кабінет Міністрів України, як це передбачено ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України №2232-ХІІ з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абзацу 2 пункту 2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністра внутрішніх справ України 15.03.2018 за № 200 (далі - Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За пунктом 3 розділу І Інструкції, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.

Згідно підпункту 1 пункту 1 розділу XXXI Інструкції, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується:

1) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2-4 цього розділу).

Відповідно до пункту 1 розділу XXXII Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 02.08.2022 року № 178 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, майора ОСОБА_1 звільнено відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 05 липня 2022 року № 122 о/с, один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років, 02 серпня 2022 року.

Вислуга років позивача на « 02» серпня 2022 року становить: час служби в календарному обчисленні - 18 років 08 місяців 26 днів. Час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 01 рік 01 місяць 20 днів. Вислуга років для нарахування вихідної допомоги при звільненні становить - 18 років 08 місяців 26 днів. Вислуга років для призначення пенсії на « 02» серпня 2022 року становить 18 років 08 місяців 26 днів.

Таким чином, позивач звільнений з військової служби на підставі пп. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та календарна вислуга становить 18 років 08 місяців 26 днів.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) за наявності календарної вислуги років - 18 років 08 місяців 26 днів (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилання відповідача на лист Міністерства економіки України, відповідно до якого, у разі звільнення у зв`язку з сімейними обставинами або іншими поважними причинами у період з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації (підпункт «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII, військовослужбовець не набуває права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 15 Закону № 2011-XII, з огляду на те, що обставини та причини такого звільнення визначені нормами Закону № 2232-XII, а не рішенням Кабінету Міністрів України, як це передбачено частиною 2 статті 15 Закону № 2011- XII, є безпідставними, оскільки даний лист не є нормативно-правовим актом та має інформаційно-рекомендаційний характер.

Щодо твердження відповідача, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013року №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» не передбачено таку сімейну обставину або іншу поважну причину як «один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років» суд зазначає, що п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було доповнено підпунктом «г» згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» №2169-IX від 01.04.2022 року. При цьому Закон України має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

Вказаний пункт статті Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» від 01.04.2022 року №2169-IX, який набрав чинності з 13.04.2022 року.

Відповідно до Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» метою внесення даних змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є забезпечення принципу охорони дитинства і материнства шляхом встановлення додаткових підстав для звільнення з військової служби та відстрочки від мобілізації під час воєнного стану та особливого періоду. Саме з цією метою були внесені зміни до Закону, зокрема щодо підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану.

Доводи відповідача, що на момент звільнення позивача з останнім повинно було здійснено повний розрахунок, проте оскільки позивач не оскаржував наказ про звільнення, а тому останній є таким що погодився з усіма виплатами при звільнені є хибними. В даному випадку позивач не погоджується з виплатами які йому належать після звільнення, а не з самим фактом звільнення.

Стосовно доводів, що позивачем було пропущено строк звернення з позовом до суду то відповідне питання було вирішено судом першої інстанції ухвалою від 24.03.2023 року, яка відповідачем не оскаржується. Також варто зазначити, що позов подано позивачем після здійснення нарахування у зв`язку із звільненням останнього, а тому на думку колегії суддів, позивачем подано позов в межах строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року у справі №160/16864/22 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року у справі №160/16864/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко