Справа № 160/18374/23
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2023 рокум. ДніпроСправа № 160/18374/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації основної відпустки за 2015, 2022, 2023 роки та відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020 та 2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 13.03.2023 в розмірі 182994, 65 грн;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію основної відпустки за 2015, 2022, 2023 роки та відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020 та 2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 13.03.2023 в розмірі 182994, 65 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходив службу в органах МВС України та Національної поліції з 2004 по 2023 рік. Наказом начальника ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

При цьому при звільненні зі служби позивачу не було виплачено компенсацію за невикористані дні основної відпустки за 2015, 2022 та 2023 роки та додатковї відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020 та 2022 роки.

Довідкою ГУНП в Луганській області від 11.07.2023 № 1286/111/19-23 підтверджено, що позивачу додаткова відпустка як учаснику бойових дій не надавалась за 2015, 2018, 2020 та 2022 роки в сумі 56 діб; основна відпустка за 2015 рік у кількості 3 діб, за 2022 рік у кількості 38 діб та за 2023 рік у кількості 8 діб, в сумі 48 діб. Загальна сума діб невикористаних відпусток становить 105 діб.

У відповідь на звернення позивача, відповідачем відмовлено у виплаті грошової компенсації за невикористані дні відпусток з посиланням та те, що це не передбачено чинним законодавство.

Вказану бездіяльність позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 25.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

31.08.2023 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Національного поліції в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

Щодо вимог позивача в частині визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток а саме: за 2015, 2022, 2023 відповідач зазначив таке.

Відповідач вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на нормативну підставу їх задоволення позивач посилається на норми загального трудового законодавства та Закон України «Про відпустки», а не спеціального. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 07.08.2019 у справі № 820/5122/17 за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (п. 41 Постанови).

Відповідно до частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон), за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

У відповідності до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС від 06.04.2016 № 260, відповідно до якого за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

ОСОБА_1 звільнено з 15.03.2023 наказом ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с. В наказі від 13.03.2023 № 59 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції зазначається, «… з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 08 діб…». ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення 15.03.2023, про що свідчить власноруч зроблена позивачем розписка на витягу з наказу про звільнення.

Спірні правовідносини фактично виникли з приводу невиплати позивачу під час звільнення компенсації за дні невикористаної відпустки за 2015 рік у кількості 3 доби, за 2022 рік у кількості 38 діб, за 2023 рік у кількості 8 діб. При цьому єдиним юридичним документом, у якому повинна була визначена кількість днів невикористаної відпустки, яка підлягає компенсації, є наказ ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с.

Позивач наказ ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с про своє звільнення в частині встановлення компенсації за дні невикористаної відпустки не оскаржував, відтак, даний наказ є чинним та продовжує встановлювати для позивача спірні юридичні наслідки, а отже визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки за 2015, 2022, 2023 є передчасними за відсутності визнання судом протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Таким чином допоки наказ ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с, який є єдиним індивідуальним актом, що порушує, на думку позивача, його права, свободи та інтереси, не буде визнаний судом протиправним та скасований в частині окремих положень, зокрема в частині встановлення кількості днів невикористаної відпустки, які підлягають компенсації, а тому у відповідача відсутній обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної відпустки за 2015, 2022 роки.

Також відповідач зазначив, що позивачу було виплачено компенсацію за невикористану відпустку у кількості 8 діб за 2023 рік. Відповідно до довідки УФЗБО від 21.08.2023 № 278/111/22-2023 сума компенсації складає 2352,00 грн та виплачена згідно платіжної інструкції від 14.03.2023 № 448 - 16.03.2023.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати останньому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки відповідач зазначив таке.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Законами України «Про відпустки», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачена додаткова відпустка у кількості 14 днів, особам, які мають статус учасника бойових дій.

Відповідач вважає, що в жодному з вище перелічених актів законодавства не передбачена компенсація за невикористану додаткову соціальну відпустку як учаснику бойових дій.

В свою чергу, ст. 93 Закону врегульований порядок надання, виплати компенсації лише щорічних відпусток та додаткових відпусток (за вислугу років). Таким чином, застосування до вказаних спірних правовідносин ст. 93 Закону, є необґрунтованими, так як вказана стаття не регулює правовідносини в частині надання соціальних відпусток.

Частина перша статті 83 КЗпП України та частина перша статті 24 Закону України «Про відпустки» передбачають, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

Додаткова відпустка учасникам бойових дій визначена статтею 16-2 розділу III «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності» Закону України «Про відпустки», тому вона не належить до категорії щорічних відпусток, а отже на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток.

Відповідач вважає, що додаткова відпустка не належить до категорії щорічних і надається понад тривалість щорічної відпустки та інших видів відпусток. Вона надається у календарному році, а не за робочий рік, тобто незалежно від стажу роботи. У разі невикористання зазначеної додаткової відпустки, її не можна перенести на наступний календарний рік, не можна подовжити у разі хвороби працівника та не можна ділити на частини.

Таким чином, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

У відповідності до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС від 06.04.2016 № 260, відповідно до якого за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, розрахунок суми невикористаних відпусток розраховується з грошового забезпечення виплаченого поліцейському на день звільнення.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорту громадянина України, карткою платника податків. Має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 27.08.2015.

Позивач проходив службу в ГУНП в Луганській області з 07.11.2015 по 15.03.2023.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3) оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління національної поліції в Луганській області за статтею 77 частиною 1 пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 15.03.2023.

Згідно із довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області від 17.08.2023 № 1518/111-19-2023 за період з 07.11.2015 по 15.03.2023 ОСОБА_1 надавались наступні вили відпусток:

щорічні основні оплачувані відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки; має невикористану частину відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб, за 2022 рік у кількості 38 діб, за 2023 рік у кількості 8 діб;

додаткові відпустки із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати) як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2019, 2021, 2023 роки, відпустки за 2016, 2018, 2020 та 2022 роки не надавались.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 (Закон №504/96-ВР) № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати.

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть встановлюватись інші види відпусток.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частин першої, другої статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (Закон № 580-VIII) поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (Порядок № 260), передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7 і 9 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин 2,3 статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП і Закону № 504/96-ВР, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 № 160/10875/19.

Із матеріалів справи слідує, що невикористані позивачем дні основної відпустки, становлять: у 2015 році - 3 доби, у 2022 році - 38 діб, у 2023 році - 8 діб. Також позивачу не надавались додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки.

При цьому довідкою УФЗБО ГУНП в Луганській області від 09.2023 № 351/111/22-2023 відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 13.03.2023 № 59 о/с оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 при звільненні зі служби було нараховано та сплачено компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 8 днів за 2023 рік у сумі 2352,00 грн.

Тому позовні вимоги в частині компенсації за невикористану у 2023 році відпустку задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача про те, що згідно з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 808/2122/18 поліцейські мають право на отримання грошової компенсації лише за дні невикористаної в році звільнення відпустки, є безпідставними, оскільки судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19 відступила від правового висновку, сформованого, зокрема, у постановах у справах № 820/5122/17, № 808/2122/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2022 у загальній кількості 41 доба (49 діб - 8 діб компенсованої відпустки за 2023 рік), та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки у загальній кількості 56 діб та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2022 роки у загальній кількості 41 доба та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки у загальній кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 13.03.2023.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права у межах спірних правовідносин є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію, а в задоволенні вимоги про стягнення конкретної суми слід відмовити, оскільки така вимога є передчасною, спір виник з приводу наявності права позивача на отримання такої компенсації, а не з приводу її розміру.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2022 роки у загальній кількості 41 доба, та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки у загальній кількості 56 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015, 2022 роки у загальній кількості 41 доба та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2018, 2020, 2022 роки у загальній кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України - 13.03.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська