Справа № 120/9035/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2023 р. Справа № 120/9035/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К." до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К." до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача №6666/6/02-32-04-06-10 від 14.03.2023 щодо виключення позивача із реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою від 03.07.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПКУ передбачено, що платники самостійно обчислюють суму єдиного податку четвертої групи щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням Платника та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік. Оскільки ТОВ "Агро-Сервіс К." вчасно не подало (включно до 20 лютого поточного року) Звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи по Полонській ТГ, то відсутні підстави для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи. Як наслідок, в результаті виявлення вищезазначених порушень прийнято Рішення №6666/6/02-32-04-06-10 від 14.03.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку ТОВ "Агро-Сервіс К.".

24.07.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Додатково зазначила, що ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

28.08.2023 представником позивача подано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

29.08.2023 представником відповідача подано заперечення на клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, представник відповідача зазначив, що дана справа є справою незначної складності та не велика за обсягом процесуальних документів, а тому не потребує багато часу для виконання адвокатом відповідних робіт. З огляду на викладене, зазначив, що вважає за доцільне зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 2000 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ТОВ "Агро-Сервіс К." перебувало на обліку на спрощеній системі обліку, оподаткування та звітності - єдиному податку четвертої групи.

Як слідує зі змісту позовної заяви, впродовж 2022 року ТОВ "Агро-Сервіс К." перебувало на обліку в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області (за місцем знаходження платника податку), однак, в жовтні 2022 року ТОВ "Агро-Сервіс К." змінило місцезнаходження юридичної особи та було зареєстровано за адресою Вінницька область, Вінницький район, с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна, 1А. У зв`язку із цим, ТОВ "Агро-Сервіс К." стало на податковий облік до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

При цьому, як зазначив представник позивача, оскільки на балансі ТОВ "Агро-Сервіс К." залишились землі, на яких здійснювалась підприємницька діяльність у Полонському районі Хмельницької області, тому позивач не вчиняв жодних дій щодо зняття його з обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області.

З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку до ГУ ДПС у Вінницькій області, як до контролюючого органу за свої місцезнаходження засобами електронного зв`язку подано наступний перелік документів:

1. Загальна звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи;

2. Відомості про наявність земельних ділянок, що є додатком № 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи;

3. Розрахунок мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік, що є додатком № 3 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи.

4. Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік.

Відповідно до квитанцій №2 від 20.02.2023 вказані документи доставлені до контролюючого органу та прийняті ним з присвоєнням статусу «Прийнято пакет».

Крім того, 20.02.2023 до ГУ ДПС у Хмельницькій області, як до контролюючого органу за місцем розташування земельних ділянок, засобами електронного зв`язку подано наступний перелік документів:

1. Звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи;

2. Відомості про наявність земельних ділянок, що є додатком № 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи;

3. Розрахунок мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік, що є додатком № 3 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи;

4. Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік.

Відповідно до Квитанції №1 вказані документи доставлені до контролюючого органу 20.02.2023 о 14:41 год., однак не були прийняті, оскільки платник не перебуває на обліку в установі 2213 з 01.01.2023.

Після поновлення на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області 21.02.2023 позивачем повторно подано пакет документів до ГУ ДПС у Хмельницькій області.

Відповідно до Квитанцій №2 від 21.02.2023 вказані документи доставлені до контролюючого органу 21.02.2023 о 07:46 год. та прийняті ним з присвоєнням статусу «Прийнято пакет».

Разом із тим, 14.03.2023 ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято рішення №6666/6/02-32-04-06-10 про виключення ТОВ "Агро-Сервіс К." з реєстру платників єдиного податку четвертої групи, оскільки вчасно не було подано Звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи по Полонській ТГ, а тому відсутні підстави для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, ТОВ "Агро-Сервіс К." звернулось до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені гл. І "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" р. XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України.

Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Відтак, до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ПК України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Таким чином, за змістом внесених з 01 січня 2015 року у ПК України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність подання до 20 лютого пакету документів.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку та є безстроковою. ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 814/1394/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, такої ж позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.10.2020 у справі № 240/6426/20 та від 02.01.2023 по справі №120/3888/22.

В даному ж випадку, з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку позивачем 20.02.2023, тобто в межах визначеного ПК строку, було подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області, як до контролюючого органу за місцем розташування земельних ділянок, засобами електронного зв`язку наступний перелік документів: Звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи; Відомості про наявність земельних ділянок, що є додатком № 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи; Розрахунок мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік, що є додатком № 3 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи; Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік.

Разом із тим, відповідно до Квитанції №1 вказані документи доставлені до контролюючого органу 20.02.2023 о 14:41 год., однак не були прийняті, оскільки платник не перебуває на обліку в установі 2213 з 01.01.2023.

При цьому, після поновлення на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області 21.02.2023 ТОВ "Агро-Сервіс К." повторно подало пакет документів до ГУ ДПС у Хмельницькій області.

Відповідно до Квитанцій №2 від 21.02.2023 вказані документи доставлені до контролюючого органу 21.02.2023 о 07:46 год. та прийняті ним з присвоєнням статусу «Прийнято пакет».

Таким чином, на виконання положень пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України ТОВ "Агро-Сервіс К." подало 20.02.2023 (у визначений ПК України граничний строк) до ГУ ДПС у Хмельницькій області пакет документів, необхідних для підтвердження статусу платника єдиного податку, однак відповідний пакет документів не був прийняти контролюючи органом, оскільки позивач був знятий з обліку в установі 2213 - ГУ ДПС у Хмельницькій області.

Тобто, ТОВ "Агро-Сервіс К." вчинило дії щодо своєчасного подання пакету документів, необхідних для підтвердження статусу платника єдиного податку, однак, документи не могли бути прийняті у зв`язку із зняттям ТОВ "Агро-Сервіс К." з обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області, що, ймовірно, було зумовлено зміною місцезнаходження юридичної особи, яка відбулась в жовтні 2022 року.

З огляду на наведені вище обставини, документи, необхідні для підтвердження статусу платника єдиного податку, були прийняті ГУ ДПС у Хмельницькій області лише 21.02.2023 о 07:46 год.

Таким чином, дійсно мало місце не значене (07 годин 46 хвилин) порушення встановленого ПК України терміну на подання документів для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Разом із тим, суд наголошує, що ПК України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Крім того, слід зауважити, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття податковим органом рішення саме про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а таке анулювання, у свою чергу, вже реалізується шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Разом із цим, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації позивача, а спірним рішення відповідач зазначив, що позивача вже виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи без анулювання реєстрації, що не відповідає суті повноважень податкового органу.

Суд зазначає, що згідно з пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Отже, в разі, коли суб`єкт господарювання вже зареєстрований як платник єдиного податку, то законодавство визначає лише один механізм позбавлення суб`єкта господарювання такого статусу - це прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку відповідно до приписів п. 299.10 ст. 299 ПК України, зокрема, у разі неподання податкової звітності, а не у разі її несвоєчасного подання.

В даному ж випадку, судом встановлено факт подання позивачем податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи, яка була прийнята ГУ ДПС у Хмельницькій області лише 21.02.2023 о 07:46 год.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для не підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, а тому рішення №6666/6/02-32-04-06-10 від 14.03.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, з метою належного відновлення порушених прав позивача, належить зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К.", як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023, з наданням відповідного документального підтвердження.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує із матеріалів справи, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 5368,00 грн., як за дві вимоги немайнового характеру.

Втім, положеннями п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В межах даного позову позивачем фактично заявлено одну вимогу немайнового характеру, яка стосується скасування рішення щодо виключення позивача із реєстру платників єдиного податку. Інша ж вимоги, яка стосується зобов`язання відповідача внести відомості до реєстру платників єдиного податку, є похідною.

Таким чином, належна до сплати суму судового збору за звернення до суду з даним позовом становила 2684 грн.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2684 грн.

Разом із тим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача решта суми надміру сплаченого позивачем судового збору, на переконання суду, відсутні.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сума надміру сплаченого судового збору повертається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила.

Що ж стосується відшкодування на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, положеннями ч. 7 ст. 139 КАС України також визначено, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №39995630 від 09.05.2023, яким передбачено фіксований розмір гонорару в розмірі 20000 грн., детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі №120/9035/23, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.08.2023, платіжну інструкцію від 12.05.2023 про сплату гонорару в розмірі 20000 грн.

Як зазначено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. У зв`язку з цим відсутність детального опису робіт не впливає на визначення судом розміру понесених витрат на правничу допомогу адвоката, позаяк норма частини 4 статті 134 КАС України запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката 56000 грн. є визначеним незалежно від обсягу наданих послуг.

Разом із тим з огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

На переконання суду, виходячи із обставин даної конкретної справи, заявлений до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката в загальній сумі 20000 грн. є завищеним.

Крім того, суд погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що дана справа є справою незначної складності та не велика за обсягом процесуальних документів, а тому не потребує багато часу для виконання адвокатом відповідних робіт

За таких обставин суд, керуючись принципом справедливості, виходячи із характеру та предмету даного спору, приходить до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі до 4000 грн., що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №6666/6/02-32-04-06-10 від 14.03.2023 про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К." із реєстру платників єдиного податку четвертої групи.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області внести до Реєстру платників єдиного податку відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К.", як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023, з наданням відповідного документального підтвердження.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К." сплачений судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Сервіс К." понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-СЕРВІС К." (вул. Центральна, 1а, с. Мізяківські Хутори, Вінницька область, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Повний текст рішення складено 27.09.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна