Справа № 120/10899/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 вересня 2023 р. Справа № 120/10899/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Філіппова Ю.Ю.,

представника позивача: Слободянюка М.В.,

представника відповідача: Богдашевського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Вінницької митниці

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача зазначає, що Вінницькою митницею прийнято рішення від 22.06.2023 №UA401000/2023/000062/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2023/000939 від 22.06.2023. Вищезазначене рішення та карту відмови позивач вважає протиправними, з наступних підстав.

Позивач не погоджується з доводами відповідача про те, що в наданій до митного оформлення декларації країни відправлення від 19.06.2023 №23PL435 числові значення вартості товару відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 №FEX/000160/23/H. Адже, для митного оформлення позивачем подано рахунок-фактуру (інвойс) №FEX/000160/23/H від 16.06.2023, а також пакувальний лист №FEX/000160/23/H від 16.06.2023, в яких вказано назву кожного товару, його митний код, одиницю виміру, ціну одиниці та вартість, що відповідає вимогам п.п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 09.02.2023 № 09022023. При цьому, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказує, які конкретно числові значення вартості товару в наданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 19.06.2023 № 23PL445010E1593435 відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 № FEX/000160/23/H.

Представники позивача також вказують, що на підтвердження транспортних витрат ФОП ОСОБА_1 надано довідку ФОП ОСОБА_2 № 31 від 19.06.2023, а також договір № 13012023 від 13.01.2023, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , договір № 19-06/2023 від 19.06.2023, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 . Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено мотивів щодо не врахування договору № 19-06/2023 від 19.06.2023.

Окрім того, сторона позивача зазначає, що Вінницькою митницею не доведено не можливість визначення митної вартості за другорядними методами; не обґрунтовано, яким метод використано митним органом для визначення митної вартості товарів, та чи являється товар, вказаний у МД від 31.03.2023 №UA209230/2023/034105 подібний тому, що позивач подав до митного оформлення, автентичність одиниці виміру.

Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання у справі призначено на 16.08.2023.

09.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Вінницька митниця зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Сторона відповідача зазначає, що під час перевірки документів, які були надані на підтвердження митної вартості товару встановлено, що згідно з п.п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 09.02.2023 №09022023 ціна товару вказується згідно рахунків, додатків, проте в гр. 44 (доповнення до контракту, специфікації не зазначені). В надій до митного оформлення копії декларації країни відправника від 19.06.2023 23РL445010Е1593435 числові значення вартості товару відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 № FЕХ/000160/23/Н. Також слід зазначати, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак, жоден документ щодо транспортних витрат до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості.

Окрім того, відповідач вказує на витрати на правничу допомогу у розмірі 17177,60 грн. є необґрунтованими та надмірно завищеними.

Відтак, представник відповідача просить відмовити у задорволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , з огляду на правомірність оскаржуваних рішень.

14.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що у відзиві Вінницька митниця не спростовує доводи, викладені у позовній заяві. У свою чергу, рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2023/00062/2 від 22.06.2023 є не вмотивованим та ґрунтується на припущеннях, що не відповідають дійсним обставинам.

З огляду на вищезазначене сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні, 16.08.2023 оголошено перерву до 13.09.2023, у зв`язку з необхідністю надання представником позивача додаткових пояснень.

12.09.2023 до суду подано пояснення, у яких представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем прийнято по групі товарів шкіряні рукавички, які мають єдиний код для розмитнення (позиція 20 оскаржуваного рішення - Код товару). Код співпадає з кодом у декларації країни відправлення (правий верхній великий квадрат, розміщено посередині). Кількість 19200 пар, вказана у декларації країни відправлення (правий верхній великий квадрат, розміщено вверху зліва), відповідає кількості пар товару, вказаній в оскаржуваному рішенні (позиція - Кількість 19200 (біля позиції 25) та позиція 26 оскаржуваного рішення Опис товарів). Також кількість 19200 пар відповідає інформації в інвойсі від 16.06.2023 №FEX/000160/23/Н.

Окрім того, сторона позивача зазначає, що у декларації країни відправлення (правий верхній великий квадрат, розміщено внизу справа) вказано вагу нетто 3646000 кг. Вказана вага відповідає вазі нетто в оскаржуваному рішенні - 3646 (позиція 24 оскаржуваного рішення вага нетто (кг)). Цифра 83462,00 (правий верхній великий квадрат, розміщено внизу посередині) вказує статистичну вартість цієї групи товару в злотих валюті країни відправника (Польща).

При цьому, відповідно до законодавства Республіки Польща, для митних цілей в Республіці Польща застосовується фіксований курс валют на цілий місяць. Так, на проміжок часу з 01.06.2023 по 30.06.2023 курс польського злотого до долара становив 4,15730 злотих за долар. Якщо поділити 83462,00 злотих на 4,15730 злотих/долар, то отримаємо 20076 доларів, що відповідає інформації в інвойсі по вказаній групі товарів, по розмитненню яких прийнято оскаржуване рішення.

Відтак, на переконання позивача, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що числові значення вартості товару копії декларації країни відправлення від 19.06.2023 23PL445010E1593435 відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 №FEX/000160/23/Н не відповідають дійсності.

У судовому засіданні, 13.09.2023 оголошено перерву до 20.09.2023.

У судовому засіданні, 20.09.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити останні. У свою чергу, представник Вінницької митниці заперечував щодо задоволенні адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 09.02.2023 між ФОП ОСОБА_1 (Покупець), та фірмою "PRZEDSIEBIORSTWO WIELOBRANZONE ART.MAS" EXPORT-IMPORT, JACEK B1NCZYK. WOJCIECH BINCZYK S.K." (Продавець) укладений договір №09022023.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець продав, а покупець купив товар: рукавички робочі; країна походження: згідно рахунка; кількість: згідно рахунка; ціна: згідно рахунка, додатки; термін поставки: 2023-2025 роки; місце навантаження: згідно рахунка, пакувального листа.

Згідно з п. 4.1 договору продавець зобов`язується після прояснення всіх деталей замовлення і після отримання повної суми оплати за замовленням від покупця дотримуватися попередньо обумовленої з покупцем дати відвантаження замовлення. Терміни та дати поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах.

Відповідно до пункту 4.2 договору умови поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах.

Згідно п. 5.3 договору загальна сума договору становить 1000000,00 доларів США.

Вартість договору визначається після взаємних консультацій та домовленостей між сторонами (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору платіж за товари, що відвантажені за цим договором, здійснюється покупцем на рахунок продавця наступним чином: визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах (рахунках - фактурах).

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діятиме до 31.12.2025 (п. 17.1 договору).

Продавець за договором надав Покупця проформу інвойс ZO 019371/23/Н від 06.06.2023.

Відповідно до рахунку-фактури № FEX/000160/23/H від 16.06.2023 між Продавцем та Покупцем узгоджена назва, митний код, одиницю виміру, ціна та кількість Товару. Загальна вартість товару - 34176,00 доларів США.

На виконання умов контракту позивач здійснив повну оплату придбаного товару, що підтверджується платіжним документом в іноземній валюті NJBKLN6FO7K4UTM від 16.06.2023 на суму 34176,00 грн.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Вінницької митниці електронну митну декларацію №23UA10U0 від 22.06.2023, в якій митна вартість придбаного товару визначена за основним методом - за ціною договору та пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.

За результатами опрацювання вказаної митної декларації та поданих із документів, Вінницькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 № UA401000/2023/000062/2.

У пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем наведено наступні обставини прийняття рішення:

- згідно з п.п.2.1 зовнішньоекономічного договору від 09.02.2023 № 09022023 ціна товару вказується згідно рахунків, додатків, проте в гр. 44 (доповнення до контракту, специфікацій не зазначені). В наданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 19.06.2023 23РL445010Е1593435 числові значення вартості товару відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 № РЕХ/000160/23/Н.

- декларантон не надано документів, визначених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування.

При визначенні джерела числового значення митної вартості відповідачем враховано МД від 31.03.2023 №UA209230/2023/034105, за якою було випущено у вільний обіг товар «Додаткові речі для одягу з натуральної яловичої шкіри: рукавички захисні, призначаються для захисту рук під час роботи в будівництві та важкій промисловості, вироблені з товстої щільної шкіри, мають манжети для захисту зап`ястка та передпліччя». Ціна 7,5304 дол. США за кг. (1,43 дол. США за пару).

Окрім того, цим рішенням позивачу роз`яснено, що згідно з п. 3 ст. 52 Митного кодексу України він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі його згоди чи згоди уповноваженої особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

Рішення від 22.06.2023 № UA401000/2023/000062/2 про коригування митної вартості товарів стало підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000939.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 №UA401000/2023/000062/2, Вінницькою митницею вказано, що згідно з п.п.2.1 зовнішньоекономічного договору від 09.02.2023 № 09022023 ціна товару вказується згідно рахунків, додатків, проте в гр. 44 (доповнення до контракту, специфікацій не зазначені). В наданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 19.06.2023 23РL445010Е1593435 числові значення вартості товару відрізняються від значень, зазначених в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 № РЕХ/000160/23/Н.

З приводу вищезазначених доводів відповідача, суд зазначає, що п. 2.1 договору №09022023 від 09.02.2023 визначено: «Продавець продав, а покупець купив наступний товар: рукавички робочі. Країна походження: згідно Рахунку. Кількість: згідно Рахунку. Ціна: згідно Рахунку, додатку. Термін поставки: 2023-2025 роки. Місце навантаження: згідно Рахунку, пакувального листа».

Так, згідно з рахунком-фактури № FEX/000160/23/H від 16.06.2023 Продацета Покупець погодили 12 найменувань товару, їх ціну та кількість. Загальна кількість товару 91200 пар, вартість товару - 34176,00 доларів США.

В декларації країни відправлення від 19.06.2023 23PL445010E1593435 весь товар поділено відповідно до кодів класифікації, які вказані в декларації:

0000000 рукавички захисні 19200 пар;

0000000 рукавички робочі 48000 пар;

0000000 рукавички робочі 24000 пар.

Вказана декларація стосується 91200 пар рукавиць, що відповідає загальній кількості рукавиць, вказаних в інвойсі від 16.06.2023 № FEX/000160/23/Н.

Водночас, оскаржуване в межах цієї справи рішення про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 №UA401000/2023/000062/2 прийнято по групі товарів шкіряні рукавички, які мають єдиний код для розмитнення :

- Rekawice RВR kat.2/ Рукавички робочі RВR kat.2 спілок (матеріал комбінований: 60% шкіра коров`яча спліт сірого кольору; 40% бавовна, колір червоний, з манжетом), розмір 10 Country of Origin is Pakistan) 6000 пар, загальна вартість 4620,00 дол. США,

- Rekawice DRIVER kat.2 10 Рукавиці робочі шкіряні DRIVER (Матеріал: біла шкіра (коза); зап`ястя фіксується еластичною резинкою), розмір 10 Country of Origin is Pakistan 6000 пар, загальна вартість 6780,00 дол. США,

- Rekawice REFLEX-RED kat. 2/ Зварювальні рукавички REFLEX-RED kat. 2 з коров`ячої шкіри спілка червоного кольору, з підкладкою. Country of Origin is Pakistan 3600 пар, загальна вартість 5400,00 дол. США,

- Rekawice RPOWER B/ Рукавиці робочі комбіновані тканина/спілок посилена RPOWER В (матеріал: спліт шкіра корови, бавовна; колір основи: сірий з синім), розмір 10 Country of Origin is Pakistan - 3600 пар, загальна вартість 3276,00 дол. США.

У декларації країни відправлення від 19.06.2023 23PL445010E1593435 вказана вартість товару за кодом: 0000000 83462,00.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що вартість товару в декларації країни відправлення вказана у валюті країни відправника (Польща), тобто у злотих. Враховуючи курс валют у проміжок часу з 01.06.2023 по 30.06.2023, курс польського злотого до долара становив - 4,15730 злотих за долар.

Відтак, вартість товару у доларах США складає: 20076,0109 доларів США (83462,00 злотих/4,14730 злотих). Суд зазначає, що вартість вказаній групі товарів відповідно до інвойсу FEX/000160/23/Н становить 20076 дол. США (4620,00 + 6780,00 + 5400,00 + 3276,00 = 20076 долю США).

Отже, судом встановлено, що вартість товару вказана у декларації країни відправлення від 19.06.2023 23PL445010E1593435 відповідає інформації в рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.06.2023 №FEX/000160/23/Н.

Відтак, фактично розбіжності у вартості товару, про які вказує відповідач, зумовлені лише валютою, яка вказана у митній декларації країни відправлення (злоті) та у рахунку-фактурі (дол. США).

При цьому, суд звертає увагу, що валютою контракту є долар. Також долар вказаний в інвойсі і всі розрахунки велися в доларах. У свою чергу, зазначення контрагентом позивача у митній декларації країни відправлення вартості товару у злотих не свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості товару.

При цьому, відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме числові значення відрізняються та які конкретно документи можуть усунути сумніви митного органу.

Верховний Суд у постанові у справі № 820/307/17 від 21.04.2021 сформував правову позицію, що рішення митного органу про коригування митної вартості товару має бути чітким та зрозумілим, деталізовано описувати виявлені недоліки в документах або роз`яснювати чому ненадання платником податків певних документів унеможливлює визначення митної вартості за основним методом, а також містити посилання на конкретні факти, які є підставою для коригування митної вартості.

Також при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач вказав на те, що ФОП ОСОБА_1 не було подано документів на підтвердження витрат з транспортування товару, що визначені Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599.

З приводу таких доводів Вінницької митниці, суд зазначає, що згідно з розділом III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Суд звертає увагу, що діючим законодавством не визначено вичерпного переліку документів, які можуть надаватись декларантом на підтвердження витрат на транспортування товару.

У свою чергу, позивачем разом з митною декларацією надано митному органу автотранспортну накладну CMR 6112240, довідку ФОП ОСОБА_3 № 31 від 19.06.2023 про транспортні витрати, а також договір № 13012023 від 13.01.2023 та договір № 19-06/2023 від 19.06.2023.

Між позивачем (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №13012023 від 13.01.2023. Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом договору є взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , які виникають при перевезенні вантажів, що надаються Замовником для перевезення автомобільним транспортом Виконавця чи залучених ним осіб в міжнародному, міжміському та міському сполученні.

Згідно з даним договором ФОП ОСОБА_3 зобов`язується доставити довірений їй вантаж в пункт призначення та видати його уповноваженій особі, а ФОП ОСОБА_1 зобов`язується оплатити вартість послуг Виконавцю.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_3 (Експедитор) уклала з ФОП ОСОБА_4 , (Перевізник) договір № 19-06/2023 від 19.06.2023, який регулює порядок відносин, що виникають між вказаними сторонами при перевезенні вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому і міжнародному сполученнях. Відповідно до умов договору, Перевізник, зокрема, зобов`язується організувати перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом у строки та на умовах визначених Експедитором.

Таким чином, позивач укладав договір з ФОП ОСОБА_3 , який вже шляхом укладання іншого договору забезпечив доставку вантажу від місця навантаження до пункту призначення.

При цьому, укладення ФОП ОСОБА_3 договору експедирування вантажів для міжнародного та внутрішнього перевезення автомобільним транспортом, не суперечить умовам п. 1.1 договору №13012023 від 13.01.2023.

У довідці № 31 від 19.06.2023 зазначено, що транспортні витрати по автомобілю НОМЕР_1 /АС1588XО при перевезенні вантажу за маршрутом: м. Радом (Польща) - м. Вінниця (Україна) становлять 36000,00 грн., з них:

- за маршрутом м. Радом (Польща) - м/п Ягодин, складає - 14300,00 грн.

- м/п Ягодин - м. Вінниця (Україна), складає - 21700,00 грн.

Страхування вантажу не проводилось і не було передбачено договором. Завантаження здійснювалось за рахунок відправника.

Окрім того, ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 23.06.2023 підписали акт виконання робіт (надання послуг) № 321, згідно з яким витрати на міжнародні транспортні послуги з м. Радом (Польща) до м. Вінниця (Україна) склали 34000 грн., вартість експедиторських послуг склала 2000 грн. Всього 36000 грн. Платіжним дорученням № 1657 від 27.06.2023 підтверджується оплата ФОП ОСОБА_1 послуг ФОП ОСОБА_3 на суму 36000 грн.

Відтак, суд вважає, що додані до митної декларації №23UA10U0 документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження витрат позивача на транспортування товару, заявленого декларантом до митного оформлення, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, тому суд вважає безпідставними доводи відповідача про не надання жодного документу, який підтверджує витрати на транспортування товару.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частинами 1, 2 та 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

При цьому, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05. 2012 №598).

Отже, із системного аналізу наведених приписів слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом із тим, визначаючи митну вартість за резервним методом, митний орган зазначив, що джерелом числового значення митної вартості є митна декларація від 31.03.2023 №UA209230/2023/034105, не навівши при цьому порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що є порушенням статті 55 МК України.

При цьому, суд зазначає, що згідно МД від 31.03.2023 №UA209230/2023/034105 у вільний обіг випущено товар «Додаткові речі до одягу з натуральної яловичої шкіри: рукавички захисні, призначаються для захисту рук під час роботи в будівництві та важкій промисловості, вироблені з товстої щільної шкіри, мають манжети для захисту зап`ястка та передпліччя».

На думку суду, МД від 31.03.2023 №UA209230/2023/034105 не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки відповідачем не враховано усі індивідуальні ознаки товару, його кількість, умови поставки, адже товар, зазначений у такій митній декларації не є ідентичним товару, який подавався для митного оформлення позивачем відповідно до митної декларації №23UA10U0 від 22.06.2023.

За наведених вище підстав суд вважає, що винесене відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Суд зазначає, що подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому, суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні ввезення товару на митну територію України, ФОП ОСОБА_1 для підтвердження заявленої митної вартості товару подано разом з митною декларацією повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 № UA401000/2023/000062/2, а також шляхом визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000939 від 22.06.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 5368,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 КАС України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 КАС України).

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Так, судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - клієнт) та адвокатом Слободянюком М.В. (далі Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №1 від 23.06.2023.

Згідно з пунктом 1.1 цього договору Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі про оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2023/000062/2 від 22.06.2023 і пов`язаних з цим питань, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Сплачена Клієнтом Адвокату вищезазначена сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу Адвокату, в тому числі гонорар Адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката відповідно до обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Адвокат складає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В акті приймання-передачі наданих послуг Сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до вищезазначеного відсотку прожиткового мінімуму.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг від 07.07.2023 №1, відповідно до якого, гонорар за Договором за домовленістю сторін за надання правової (правничої) допомоги у справі складає 17177,60 грн.

Окрім того, стороною позивача надано рахунок №23/06/23/1 від 23.06.2023 на суму 17177,60 грн та платіжну інструкцію №1777 від 07.07.2023 на суму 17177,60 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, враховуючи, що розгляд цієї справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 22.06.2023 № UA401000/2023/000062/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000939 від 22.06.2023.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, код ЄДРПОУ ВП 43997544).

Повний текст рішення суду сформовано: 26.09.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна