Справа № 140/10626/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10626/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватної фірми «Ельф» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма «Ельф» (далі ПП «Ельф», позивач) звернулася з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2 та від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 10.02.2023 № UA205140/2023/000349 та від 01.03.2023 №UA205140/2023/000669.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Волинської митниці ВМД №UA77U5 (52 товари). Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №1, №8, №13, №16, №19, №20, №35, №37 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2, визначивши митну вартість за резервним методом та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2023 № UA205140/2023/00349.

Також, декларантом позивача було подано митниці ВМД № 23UA92U0 (18 товарів). Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №4, №13, №15, №18 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2, визначивши митну вартість за резервним методом та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.03.2023 №UA205140/2023/000669.

При цьому митний орган в обох випадках дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості.

Позивач не погоджується із такими рішеннями й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Подані документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

У свою чергу, щодо розбіжностей в експортній декларації № 22PL301010Е0237160 від 24.02.2023 вартості товарів у польських злотих та вартості товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 23.02.2023 №І/000042/23 в євро, а також експортній декларації № 22PL301010Е0147627 від 06.02.2023 вартості товарів у польських злотих та вартості товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 03.02.2023 № І/000019/23 в євро, то позивач вказує, що зазначена обставина при проведенні митного оформлення не повинна братися Волинською митницею до уваги, оскільки у експортних митних деклараціях зазначається статистична вартість у польських злотих. Загальна сума експортної декларації відправника відрізняється від загальної суми фактури на суму статистичної вартості перевезення товару згідно з митними правилами ЄС.

Також позивач вважає безпідставними твердження митного органу про те, що прайс-листи містять інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу, оскільки нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, а тому такі документи можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Більше того, саме по собі ненадання митному органу прайс-листів не тягне для декларанта негативних правових наслідків.

Щодо розбіжності, вказаної в рішенні про коригування митної вартості товару № UA205140/2023/000043/2 від 10.02.2023 з приводу можливого заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості, то позивач зауважує, що митний орган сам має сумнім у наявності такої підстави. У той же час, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

З урахуванням вищенаведеного, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час опрацювання документів за деклараціями МД №UA010377 від 09.02.2023, МД № UA015992 від 01.03.2023 та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання основних профілів ризику АСАУР. По товарах можливе заниження митної вартості, а саме: № 1, 8, 3, 16, 19, 20, 35, 37 за МД №UA010377 від 09.02.2023, № 4, 3, 15, 18 за МД № UA015992 від 01.03.2023. Так, під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено розбіжності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів, а саме: за МД №UA010377 від 09.02.2023: числове значення, зазначене в експортній декларації № 22PL301010E0147627 від 06.02.2023 456672 польських злотих не відповідає вартості товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 03.02.2023 № I/000019/23 99087,72 євро. За даними сайту www.money.pl курс євро на день оформлення декларації країни відправлення 06.02.2023 становив 4,7195 польських злотих. Тобто загальна вартість згідно декларації країни відправлення №22PL301010E0147627 від 06.02.2023 становить 96762,79 євро, що відмінна від вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 03.02.2023 № I/000019/23 99087,72 євро. Експортна накладна № 1/000019/22 від 03.02.23, яка зазначена в листі- поясненні б/н від 03.02.2023 не подана до митного оформлення. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно ціни придбання оцінюваного товару. Прайс-лист від 03.02.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано. Рахунок на оплату транспортно-експедиторських витрат № ТР-0000306 від 06.02.2023 містить експедиційну винагороду по території України, проте згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 23/22 від 31.05.2022 експедитор надає послуги і за межами території України. Вказане свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Щодо МД № UA015992 від 01.03.2023 було встановлено наступні розбіжності: числове значення, зазначене в експортній декларації № 23PL301010E0237160 від 24.02.2023 - 527727 польських злотих не відповідає вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 23.02.2023 № I/000042/23 111115,20 євро. За даними сайту www.money.pl курс євро на день оформлення декларації країни відправлення 24.02.2023 становив 4,7236 польських злотих. Тобто загальна вартість згідно декларації країни відправлення № 23PL301010E0237160 від 24.02.2023 становить 111721,36 євро, що відмінна від вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 23.02.2023 № I/000042/23 111115,20 євро. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно ціни придбання оцінюваного товару. Прайс-лист від 01.02.2023 №1/23 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи. За МД №UA010377 декларант надав Specyfikacja wagowa do faktury: 1/000019/23 від 03.02.2023, видаткові накладні, проте не надав інших додаткових документів, які б підтвердили митну вартість. За МД № UA015992 декларант не надав інших додаткових документів, які б підтвердили митну вартість товару.

Крім того, відповідач зауважує, що за обома вказаними деклараціями поставка товару здійснювалася на умовах FCA. Контрактом, який долучений до позову, передбачено, що всі витрати по транспортуванні несе покупець. Відтак, витрати на навантаження товарів є невід`ємною складовою митної вартості.

Щодо транспортно-експедиційних послуг, то відповідач вказує, що декларантом не спростовано та не вжито заходів стосовно встановленої митним органом розбіжності, а саме: згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 23/22 від 31.05.2022 експедитор надає послуги і за межами території України, що свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Щодо статистичної вартості, то відповідач зауважує, що сума у експортній декларації та імпортній декларації відрізняється на 2324,93 євро та 606,16 євро відповідно, а тому за даними https://index.minfin.com.ua/ станом на 09.02.2023 курс євро 39,2564 грн 2324,93 х 39,2564 = 91268,3820 грн. За даними https://index.minfin.com.ua/ станом на 01.03.2023 курс євро 38,8231 грн - 606,16 х 38,8231 =23533,0102 грн менше. Разом з тим, митна вартість товару, яка вказується декларантом у митній декларації при ввезенні товару на територію України, не може бути меншою за вартість товару, яка вказується в декларації країни відправлення, адже митна декларація країни відправлення - це оформлена в країні експорту товару митна декларація в митному режимі «експорт», яка містить, зокрема, показник «статистичної вартості».

Так, як позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України.

З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості № 205140/2023/000043/2 та №205140/2023/000093/2 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач вказує, що наведені у відзиві на позовну заяву доводи Волинської митниці є безпідставними, а надані суду стороною позивача докази дають підстави визначити митну вартість товару, який ввезено на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, за основним методом. Крім того, відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Більше того, митним органом ні в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, ні у відзиві на позовну заяву не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного (шостого) методу, як передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

12.09.2022 між фірмою «AGROTEX» (продавець) та ПП «Ельф» (покупець) укладено договір поставки № 9/2022 (а.с.76-83), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця запчастини для сільськогосподарської техніки (надалі - товар). Доставка товару буде здійснюватися партіями. На кожну окрему партію товару буде складений відповідний рахунок-фактура, що є невід`ємною частиною цього договору. В рахунку-фактурі сторони вказують: повне найменування товару, одиниці виміру, кількість, ціну і валюту замовлення. Вартість тари, упаковки, маркування включається у вартість товару. Розрахунок здійснюється у вигляді 100% передоплати на банківський рахунок продавця. Базисні умови поставки: FCA Костра.

Крім того, 12.10.2022 між фірмою «AGROTEX» (продавець) та ПП «Ельф» (покупець) було укладено Додаткову угоду №1 до договору поставки №9/2022 від 12/09/2022 (а.с.84-85).

На виконання умов вказаного контракту фірма «AGROTEX» виставила позивачу рахунок-проформу від 19.01.2023 №ZO 00566/23 (а.с.61-68), згідно з якою загальна вартість товару становить 99087,72 євро. 20.01.2023 ПП «Ельф» перерахувало на розрахунковий рахунок продавця (фірми «AGROTEX») кошти у сумі 99087,72 євро як 100% передоплата згідно рахунку-проформи від 19.01.2023 №ZO 00566/23, про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті від 20.01.2023 №1 (а.с.69).

09.02.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (52 товарні позиції), декларант позивача подав до Волинської митниці МД №23UA77U5. Фактурна вартість імпортованого товару становить 99087,72 євро (еквівалентно 3876598,96 грн), митну вартість визначено на рівні 3906588,96 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 29990,00 грн). До митної декларації додано: договір поставки від 12.09.2022 №9/2022 (а.с.76-83); рахунок-проформу від 19.01.2023 №ZO 00566/23 (а.с.61-68); рахунок-фактуру (iнвойс) від 03.02.2023 №І/000019/23 (а.с.46-60); платіжне доручення в іноземній валюті від 20.01.2023 № 1 (а.с.69); автотранспортну накладну №346482 (а.с.44-45); декларацію країни відправлення №23PL301010E0147627 (а.с.95-111); договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 31.05.2022 №23/22 (а.с.86-92); рахунок на оплату від 06.02.2023 №ТР-0000306 (а.с.70); довідку про транспортні витрати від 06.02.2023 (а.с.71).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; прайс-листи, каталоги , специфікації виробника товару для широкого кола осіб від виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; транспортні документи.

На електронне повідомлення митниці позивач надав Specyfikacja wagowa do faktury: 1/000019/23 від 03.02.2023, видаткові накладні.

10.02.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000043/2 (а.с.14) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000349 (а.с.18-19).

У графі 33 оскаржуваного рішення від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: числове значення, зазначене в експортній декларації № 22PL301010E0147627 від 06.02.2023 - 456672 польських злотих не відповідає вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 03.02.2023 № I/000019/23 99087,72 євро. За даними сайту www.money.pl курс євро на день оформлення декларації країни відправлення 06.02.2023 становив 4,7195 польських злотих. Тобто загальна вартість згідно декларації країни відправлення №22PL301010E0147627 від 06.02.2023 становить 96762,79 євро, що відмінна від вартості товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 03.02.2023 № I/000019/23 99087,72 євро. Експортна накладна №1/000019/22 від 03.02.23, яка зазначена в листі-поясненні б/н від 03.02.2023 не подана до митного оформлення. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно ціни придбання оцінюваного товару. Прайс-лист від 03.02.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано. Рахунок на оплату транспортно-експедиторських витрат № ТР-0000306 від 06.02.2023 містить експедиційну винагороду по території України, проте згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 23/22 від 31.05.2022 експедитор надає послуги і за межами території України. Вказане свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, а саме: товар 1 - на рівні - 5,39 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/83878 від 22.11.2022; товар 8 - на рівні - 5,81 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/83878 від 22.11.2022; товар 13 - на рівні 8,0 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/81083 від 11.11.2022; товар 16- на рівні - 6,81 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/83878 від 22.11.2022; товар 19 на рівні - 4,61 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/83878 від 22.11.2022; товар 20 - на рівні - 5,59 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/918 від 05.01.2023; товар 35 - на рівні - 8,10 дол.США/кг за МД №UA209170/2022/88187 від 05.11.2022; товар 37- на рівні - 6,91 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/81083 від 11.11.2022.

Товар було випущено у вільний обіг за ВМД №23UA94U1 від 16.02.2023.

Крім того, на виконання умов вказаного контракту фірма «AGROTEX» виставила позивачу рахунок-проформу від 02.02.2023 №ZO 01486/23 на суму 52850,43 євро (а.с.147-148) та від 02.02.2023 № ZO 01483/23 (а.с.149) на суму 58264,77 євро. Загальна сума становить 111115,20 євро. 03.02.2023 ПП «Ельф» перерахувало на розрахунковий рахунок продавця (фірми «AGROTEX») кошти у сумі 111115,2 євро як 100% передоплата згідно рахунків-проформ від 02.02.2023 №ZO 01486/23 та від 02.02.2023 № ZO 01483/23, про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2023 №1 (а.с.138).

01.03.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (18 товарних позицій), декларант позивача подав до Волинської митниці МД №23UA92U0. Фактурна вартість імпортованого товару становить 111115,20 євро (еквівалентно 4341870,89 грн), митну вартість визначено на рівні 4371870,90 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 30000,00 грн). До митної декларації додано: договір поставки від 12.09.2022 №9/2022 (а.с.76-83); рахунок-проформу від 02.02.2023 №ZO 01486/23 (а.с.147-148); рахунок-проформу від 02.02.2023 № ZO 01483/23 (а.с.149); рахунок-фактуру (iнвойс) від 23.02.2023 №І/000042/23 (а.с.126-131); платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2023 № 1 (а.с.138); автотранспортну накладну №346319 (а.с.132); декларацію країни відправлення №23PL301010E0237160 (а.с.167-172); прайс-лист від 01.02.2023 №1/23 (а.с.141-143); договір на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 24.02.2023 №ВА-2102; рахунок на оплату від 27.02.2023 №2702 (а.с.139); довідку про транспортно-експедиційні витрати від 24.02.2023 №1 (а.с.140).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; прайс-листи, каталоги , специфікації виробника товару для широкого кола осіб від виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

На електронне повідомлення митниці позивач не надав додаткових документів.

01.03.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000093/2 (а.с.112-114) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000669 (а.с.115).

У графі 33 оскаржуваного рішення від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: числове значення, зазначене в експортній декларації № 23PL301010E0237160 від 24.02.2023 - 527727 польських злотих не відповідає вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 23.02.2023 № I/000042/23 111115,20 євро. За даними сайту www.money.pl курс євро на день оформлення декларації країни відправлення 24.02.2023 становив 4,7236 польських злотих. Тобто загальна вартість згідно декларації країни відправлення № 23PL301010E0237160 від 24.02.2023 становить 111721,36 євро, що відмінна від вартості товару, зазначеній в рахунку фактурі від 23.02.2023 № I/000042/23 111115,20 євро. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно ціни придбання оцінюваного товару. Прайс-лист від 01.02.2023 №1/23 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, а саме: товар 4 - на рівні - 4,26 дол.США/кг за МД №UA408020/2313027 від 20.02.2023; товар 13 - на рівні 6,81 дол.США/кг за МД №UA205140/2022/83878 від 22.11.2022; товар 15- на рівні - 6,16 дол.США/кг за МД №UA805200/2022/1073 від 02.12.2022; товар 18 - на рівні - 6,16 дол.США/кг за МД № UA805200/2022/1073 від 02.12.2022.

Товар було випущено у вільний обіг за ВМД №23UA07U0 від 02.03.2023 (а.с.116-125).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, за МД №23UA77U5 декларант позивача подав наступні документи: договір поставки від 12.09.2022 №9/2022 (а.с.76-83); рахунок-проформу від 19.01.2023 №ZO 00566/23 (а.с.61-68); рахунок-фактуру (iнвойс) від 03.02.2023 №І/000019/23 (а.с.46-60); платіжне доручення в іноземній валюті від 20.01.2023 № 1 (а.с.69); автотранспортну накладну №346482 (а.с.44-45); декларацію країни відправлення №23PL301010E0147627 (а.с.95-111); договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 31.05.2022 №23/22 (а.с.86-92); рахунок на оплату від 06.02.2023 №ТР-0000306 (а.с.70); довідку про транспортні витрати від 06.02.2023 (а.с.71). У свою чергу, за МД №23UA92U0 декларант позивача подав митному органу наступні документи: договір поставки від 12.09.2022 №9/2022 (а.с.76-83); рахунок-проформу від 02.02.2023 №ZO 01486/23 (а.с.147-148); рахунок-проформу від 02.02.2023 № ZO 01483/23 (а.с.149); рахунок-фактуру (iнвойс) від 23.02.2023 №І/000042/23 (а.с.126-131); платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2023 № 1 (а.с.138); автотранспортну накладну №346319 (а.с.132); декларацію країни відправлення №23PL301010E0237160 (а.с.167-172); прайс-лист від 01.02.2023 №1/23 (а.с.141-143); договір на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 24.02.2023 №ВА-2102; рахунок на оплату від 27.02.2023 №2702 (а.с.139); довідку про транспортно-експедиційні витрати від 24.02.2023 №1 (а.с.140).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так договором поставки від 12.09.2022 №9/2022 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до рахунку-фактури від 03.02.2023 №І/000019/23 вартість товару становить 99087,72 євро, а відповідно до рахунку-фактури від 23.02.2023 №І/000042/23 вартість товару складає 111115,20 євро. Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість та ціну.

Ціна товару в рахунку-фактурі від 03.02.2023 №І/000019/23 (99087,72 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA77U5 від 09.02.2023, а ціна товару в рахунку-фактурі від 23.02.2023 №І/000042/23 (111115,20 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA92U0 від 01.03.2023.

Пункт 4 частини другої статті 53 МК України зобов`язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

Платіжне доручення в іноземній валюті від 20.01.2023 №1 підтверджує сплату позивачем компанії «AGROTEX» коштів за товар у сумі 99087,72 євро як 100% передоплата згідно рахунку-фактури від 03.02.2023 №І/000019/23, а платіжне доручення в іноземній валюті від 03.02.2023 №1 підтверджує сплату позивачем компанії «AGROTEX» коштів за товар у сумі 111115,20 євро як 100% передоплата згідно рахунку-фактури від 23.02.2023 №І/000042/23.

Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Крім того, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України.

Так, згідно умов договору від 12.09.2022 №9/2022 товар поставляється на умовах FCA Костра. Ці умови означають, що продавець виконує своє зобов`язання з поставки, коли він поставляє товар, очищений від мита на експорт, перевізнику, призначеному покупцем, у визначеному місці.

Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України передбачено, що декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару).

Судом встановлено, що транспортні витрати на транспортування товару до кордону України за МД №23UA77U5 у розмірі 29990,00 грн. були включені до митної вартості товару відповідно до пункту 10 статті 58 МК України. При цьому, на підтвердження понесених таких витрат разом з МД було надано договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 31.05.2022 №23/22, рахунок на оплату від 06.02.2023 №ТР-0000306, довідку про транспортні витрати від 06.02.2023, згідно яких вартість транспортних послуг по маршруту Міланув (Польща) до Ягодина становлять 29990,00 грн. При цьому, у довідці від 06.02.2023 вказано, що страхування вантажу не проводилося.

У свою чергу, транспортні витрати на транспортування товару до кордону України за МД №23UA92U0 у розмірі 30000,00 грн. також були включені до митної вартості товару відповідно до пункту 10 статті 58 МК України. При цьому, на підтвердження понесених таких витрат разом з МД було надано договір на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 24.02.2023 №ВА-2102, рахунок на оплату від 27.02.2023 №2702, довідку про транспортно-експедиційні витрати від 24.02.2023 №1, згідно яких вартість транспортних послуг по маршруту Міланув (Польща) до пп Дорогуськ-Ягодин становлять 30000,00 грн. При цьому, у довідці від 24.02.2023 №1 вказано, що страхування вантажу не проводилося.

Відтак, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Щодо виявлених митним органом розбіжностей у числовому значенні товару, зазначеного в експортних деклараціях та в рахунках-фактурах, то суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Тож будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації, конвертованої в іншу валюту, ніж та, що визначена контрактом і у якій позивач здійснював оплату товару, у цьому разі обумовлена застосуванням курсу валют, а не заниженням ціни товару згідно з первинними документами, виданими продавцем.

Тому за наведених обставин зазначення в митній декларації країни відправлення №23PL301010E0147627 статистичної вартості товару 456672,00 польських злотих, а в рахунку-фактурі від 03.02.2023 №І/000019/23 - 99087,72 євро, а в митній декларації країни відправлення №23PL301010E0237160 статистичної вартості товару 527727,00 польських злотих, а рахунку-фактурі від 23.02.2023 №І/000042/23 111115,20 євро, жодним чином не впливає на фактурну вартість товару, а тому не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

При цьому суд вважає безпідставними твердження митного органу про те, що прайс-лист містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, оскільки з оскаржуваних рішень неможливо встановити на підставі чого митний орган дійшов висновку, що відправник товару не є виробником цього ж товару. Більше того, прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, такий документ як прайс-лист не значиться у частині другій статті 53 МК України як такий, що підтверджує митну вартість товарів.

Також безпідставними є твердження митного органу про можливість заниження транспортних витрат до кордону України, оскільки рахунок на оплату транспортно-експедиторських витрат №ТР-0000306 від 06.02.2023 містить експедиційну винагороду по території України, проте згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування №23/22 від 31.05.2022 експедитор надає послуги і за межами території України, з наступних підстав. Так, суд звертає увагу митного органу, що до витрат, понесених покупцем, відповідно до пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 МК України належать витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Такі витрати є складовою митної вартості. Витрати на транспортування після ввезення на митну територію України, які виділені із загальної вартості транспортних витрат, не є складовими митної вартості. Згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару). Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару до кордону України, що не заперечується відповідачем. А відтак, не зрозуміло, яким чином експедиторські витрати позивача на території України могли вплинути на заявлену декларантом позивача митну вартість товару, якщо вони в будь-якому разі не включаються до митної вартості товару, а тому і не могли призвести до заниження транспортних витрат до кордону України.

Аргументи відповідача у відзиві на позовну заяву про ненадання документів про витрати по навантаженню товару суд також відхиляє. Перш за все, необхідно зазначити, що про такі підстави не було зазначено у спірних рішеннях. Поряд з тим суд звертає увагу, що умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці: якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження; якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

Відповідно до пункту 3.2 договору поставки від 12.09.2022 №9/2022 замовлений покупцем спосіб завантаження товару на автомобіль перевізника повинен забезпечувати непошкоджений стан товару та захистити його від пошкоджень під час автомобільного транспортування, що забезпечується продавцем. Тому незрозуміло, на чому ґрунтуються сумніви відповідача з приводу можливого не включення до митної вартості витрат на навантаження, як з огляду на міжнародні правила тлумачення комерційних умов поставки (FCA), так і виходячи з умов договору, погоджених сторонами письмово.

З цих документів слідує, що передача товару перевізнику здійснювалася продавцем, який ніс зобов`язання по завантаженню товару. З жодних документів - ні з договору, укладеного між продавцем та покупцем, ні з тих, які видані продавцем та є товарно-супровідними документами, не випливає інше. Тому відсутні підстави вважати, що витрати по завантаженню товару у місці передачі є додатковими витратами позивача, які не включені у митну вартість товару.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця; прайс-листи, каталоги специфікації виробника товару для широкого кола осіб від виробника товару; висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Також суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Немотивованою є вимога відповідача про надання позивачем специфікацій, прайс-листів виробника товару, оскільки ненадання цих документів не може позбавляти його можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того, в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за штуку), тоді як митний орган у спірних рішеннях визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм. Також суд зауважує, що подана до митного оформлення декларація стосувалася інших товарів, щодо яких у відповідача не було жодних претензій, незважаючи на те, що їх оформлення здійснювалося за тими ж документами, що й товар, відносно якого митний орган здійснив коригування митної вартості. Таким чином, відповідач вибірково скоригував митну вартість товару без наведення при цьому обґрунтування такого коригування, не довівши підстав для таких дій.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2 та від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2 є необґрунтованими та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Отже, враховуючи, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2023 № UA205140/2023/00349 та від 01.03.2023 №UA205140/2023/000669 винесені з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2 та від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2, які судом визнано протиправними та скасовано, тому вказані картки відмови також підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 10904,95 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.05.2023 року №1622, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.13, 179).

Натомість відповідно до положень пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити за пред`явлення цього адміністративного позову судовий збір у сумі 10804,80 грн (5436,80 грн. за позовні вимоги майнового характеру (1,5% від суми митних платежів, обчисленої згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею, тобто, від 362453,12 грн) та 5368,00 грн за позовні вимоги немайнового характеру (по 2684,00 грн за дві картки відмови)).

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 10804,80 грн. Решта суми судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо стягнення витрат на оплату послуг перекладача у розмірі 11740,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За приписами частин п`ятої восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на залучення перекладача долучено до матеріалів справи лише копію рахунку-фактури від 10.04.2023 №10-04-544 та копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.04.2023 №ОУ-0000187.

Проте, зі змісту вказаних документів неможливо встановити, що саме підлягало перекладу, обсяг послуг перекладу та чи такі послуги письмового перекладу були надані лише в межах цієї справи, оскільки суду не надано інших доказів (відповідного договору, документів про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача тощо). Отже, суд вважає, що такі витрати не доведені, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Також, з огляду на ненадання позивачем жодних документів, які підтверджують факт понесення витрат на професійну правничу допомогу (договір, детальний опис наданих послуг, платіжні документи тощо), питання про присудження на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., як про це зазначено у позовній заяві, не вирішується.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.02.2023 №UA205140/2023/000043/2, від 01.03.2023 №UA205140/2023/000093/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.02.2023 № UA205140/2023/000349, від 01.03.2023 №UA205140/2023/000669.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Приватної фірми «Ельф» судовий збір у розмірі 10804,80 грн. (десять тисяч вісімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватна фірма «Ельф» (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, 68а, ідентифікаційний код 21744590).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код 43958385).

Суддя О. О. Андрусенко