Справа № 560/13452/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки у розмірі у розмірі 315991,5 гривень;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, яка полягає у не проведенні остаточного розрахунку в день звільнення 06 квітня 2023 року ОСОБА_1 зі служби в поліції, а саме, у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі середньоденної заробітної плати в розмірі 1305 гривень 75 копійок з 06 квітня 2023 року, з дня звільнення зі служби в поліції, по день проведення повного розрахунку.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУНП в Хмельницькій області протиправно відмовило у виплаті грошової компенсації за весь час невикористаних оплачуваних щорічних основної та додаткової відпусток під час служби в Національній поліції України.

Ухвалою від 26.07.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно з довідкою управління кадрового забезпечення ГУНП в Хмельницькій області від 14.08.2023 №2556/121/12-2023 відповідно до наданих матеріалів ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України та ГУНП у Львівській області, що підтверджується відповідними витягами з наказів про надання відпусток за період з 2016 по 2021 роки, невикористані відпустки у ОСОБА_1 відсутні. Невикористана частина відпустки за 2022 рік становить 10 діб (додаткова оплачувана відпустка). Відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 05.04.2023 № 85 о/с, ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України, з виплатою компенсації за 11 діб невикористаної щорічної та додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році. Вказує, що положення Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки» до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком №260. Звертає увагу, що позивач не оскаржуав наказ ГУНП в Хмельницькій області від 05.04.2023 № 85 о/с. про звільнення, тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки не можуть бути задоволенні. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що за правилами ч.5 ст.122 КАС України позивач мав право звернутися з цим позовом до суду в межах місячного строку з дня одержання ним довідки №129 від 05.04.2023 та наказу від 05.04.2023 №85 о/с, тобто не пізніше 06.05.2023.

Разом з тим, до суду з цимим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 24.07.2023.

Вирішуючи це клопотання, суд враховує наступне.

Звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Проте, у зазначених положеннях КАС України відcутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Разом з тим, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022, встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Позивач звільнений зі служби в поліції наказом від 05.04.2023.

Водночас відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину продовжено на всій території України до 30.06.2023.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк звернення до суду із вказаним позовом позивач не пропустив, тому в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду сілд відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Наказом начальника ГУНП в Хмельницькій області №85о/с від 05 квітня 2023 року "Про особовий склад" позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини 1 етапі 77 Закону України "Про Національну поліцію".

21.06.2023 позивач звернувся до ГУНП в Хмельницькій області з інформаційним запитом у зв`язку з тим, що в наказі №85о/с від 05 квітня 2023 року відсутні відомості щодо виплати позивачу компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки під час проходження ним служби в Національній поліції України за попередні роки.

03.07.2023 ГУНП в Хмельницькій області повідомило позивача, що згідно відомостей особової справи, облікових даних управління кадрового забезпечення ГУНП в Хмельницькій області, щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки:

- за 2016 рік за період з 01.01.2016 по 11.04.2016 протягом перебування на посадах у ГУНП в Хмельницькій області щорічна основна відпустка та додаткова оплачувана відпустка не використовувались. За період проходження служби з 11.04.2016 по 01.12.2019 в Департаменті захисту економіки Національної поліції України відомості відсутні;

- за 2019 рік відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 29.11.2019 №407 о/с щорічна основна відпустка використана в повному обсязі, додаткова оплачувана відпустка не використовувалась;

- за 2020 рік за період з 01.01.2020 по 01.06.2020 протягом перебування на посадах ГУНП в Хмельницькій області щорічна основна відпустка та додаткова оплачувана відпустка не використовувались;

- за період проходження служби з 01.06.2020 по 14.11.2022 в ГУНП у Львівській області відомості відсутні;

- за 2022 рік відповідно до наказу ГУНП в Львівській області від 11.11.2022 №558о/с щорічна основна відпустка використана в повному обсязі, залишок не використаної додаткової оплачуваної відпустки становить 10 діб;

- за 2023 рік відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області віл 05.04.2023 №85 виплата компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову оплачувану відпустку за фактично відпрацьо заний час в кількості 11 діб.

Інформацію щодо невикористаних відпусток за час проходження служби за періоди з 11.04.2016 по 01.12.2019 та з 01.06.2020 по 14.11.2020 надати неможливо, оскільки розгляд даного питання не належить до компетенції ГУНП в Хмельницькій області.

Повідомлено, що відповідно до пункту 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільнені з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Виплата компенсації за попередні періоди служби Законом України "Про Національну поліцію" не передбачена, тому законні підстави для надання суми компенсації за кожен день невикористаної відпустки відсутні.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 31) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Частиною першою статті 24 Закону №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 92 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом МВС України №260 від 06.04.2016 (далі - Порядок №260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим та восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Враховуючи таке правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів, відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється, та у разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції, за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення

У Рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки щодо регулювання аналогічних спірних правовідносин викладені у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 та від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20.

Узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання грошової компенації за невикористані відпустки.

Водночас, суд враховує подані відповідачем докази, такі як:

- накази про надання позивачу основних та додаткових щорічних оплачуваних відпусток з 2016 по 2022 рік;

- довідку управління кадрового забезпечення ГУНП в Хмельницькій області від 14.08.2023 №2556/121/12-2023, що складена відповідно до наданих матеріалів ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України та ГУНП у Львівській області.

З вищезазначених документів вбачається, що невикористані відпустки у позивача за 2016-2021 роки відсутні. Невикористана частина відпустки за 2022 рік становить 10 діб (додаткова оплачувана відпустка).

На підставі викладеного, суд вважає за неохідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік. Як наслідок, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зазначення розміру грошової компенсації, оскільки обчислення розміру такої компенсації належить до повноважень Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Стосовно позовної вимои про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі середньоденної заробітної плати, суд зазначає, що така вимога є похідною від вимоги про зобов`язання виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки, тому наразі спір щодо виплати середнього заробітку внаслідок несвоєчасного розрахунку з позивачем при звільненні відсутній. Отже, така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7,Хмельницький,Хмельницька область,29017 , код ЄДРПОУ - 40108824)

Головуючий суддя В.К. Блонський