Справа № 400/5059/22
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 вересня 2023 року

м. Київ

справа №400/5059/22

адміністративне провадження № К/990/18277/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів - Кравчука В.М., Рибачука А.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 (у складі судді Малих О.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 (у складі колегії суддів: Шеметенко Л.В., (суддя-доповідач), Домусчі С.Д., Турецької І.О.) у справі №400/5059/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови скласти та подати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон України № 2262-XII), статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - № 2011-XII ) з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.03.2022 перерахунку розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача та подати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України № 2011-ХІ1 з урахуванням положень Постанови № 704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.03.2022 перерахунку розміру пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при складанні довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідач повинен визначати грошове забезпечення шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта на розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року з обов`язковим зазначенням відомостей про розміру усіх додаткових видів грошового забезпечення та премії. Відповідачем довідки станом на 01.01.2022 року для здійснення обчислення та перерахунку пенсії позивача не видано.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2022, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу скласти та подати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-XII, статті 9 Закону України № 2011-XII та з врахуванням положень Постанови № 704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2022 перерахунку розміру пенсії;

- зобов`язано відповідача скласти та подати до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України № 2011-ХІІ та з врахуванням положень Постанови № 704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2022 року перерахунку розміру пенсії;

в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючі частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

У підсумку вважав, що відмовляючи у підготовці та наданні позивачу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також зазначив, що перерахунок пенсії здійснюється з 01.02.2022, а не з 01.03.2022, як цього просив позивач, оскільки довідка видається станом на 01.01.2022.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, який полягає у тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Суди попередніх інстанцій встановили такі обставини справи, що мають значення для вирішення справи:

Позивач є пенсіонером Збройних Сил України, якому відповідно до положень Закону України № 2262-ХІІ призначено пенсію за вислугою років.

27.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати довідку про грошове забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2022 року.

Листом від 17.10.2022 року № 9/1/2686 відповідач надав відповідь на заяву позивача, у якій зазначив, що з 01.03.2018 року та на даний час розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється га нараховується пенсія встановлюється відповідно до Постанови № 704 та наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який виданий на виконання Постанови. Пунктом 4 Постанови № 704 (викладеному у редакції згідно з пунктом 6 Постанови № 103) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 Постанови № 704.

Також у листі від 17.10.2022 відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 5 Постанови 103, яким внесені зміни, зокрема, до пункту 4 Постанови № 704. Проте, п. 4 Постанови № 704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 Постанови № 704. Після 29.01.2020 Урядом не внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, а отже законних підстав для задоволення заяви позивача не має.

Короткий зміст вимог і узагальнені доводи касаційної скарги, узагальнені позиції інших учасників справи:

Відповідач подав касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023. Просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, у якому викладено висновок про необхідність застосування шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС України) у відносинах щодо пенсійного забезпечення.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає її розгляду по суті.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині 4 статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина 5 статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зроблено правовий висновок, яким Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У вказаній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем. А тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Верховний Суд зазначив, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Крім того, суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли через відмову відповідача виготовити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови № 704 та з приводу невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оформлення такої довідки та направлення її до ГУ ПФУ в Миколаївській області для перерахунку пенсії позивача у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення діючих військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму.

Суд зауважує, що спір у цій справі не стосується призначення або перерахунку пенсії позивача, яка є періодичним щомісячним платежем та в будь-якому разі його розмір був відомий позивачу щомісячно при його отриманні і полягає саме у протиправних діях відповідача у відмові задовольнити заяву позивача щодо виготовлення та направлення довідки про розмір грошового забезпечення.

Відтак, аналіз зазначеної відповідачем постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, у якій викладено висновок про необхідність застосування строку звернення до суду, передбаченого КАС України у відносинах щодо пенсійного забезпечення, не може братись до уваги в контексті обґрунтування ІНФОРМАЦІЯ_1 його касаційної скарги наявністю підстави, визначеної пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких не є подібними, ухвалені за інших фактичних обставин справи, з урахуванням іншої нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та, відповідно, правову позицію у цій справі.

Вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень за цією касаційною скаргою відповідача, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 400/5059/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відкрите за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 з підстави, встановленої пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Судді В. М. Шарапа

В. М. Кравчук

А. І. Рибачук