Справа № 420/7641/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7641/23

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 28.06.2023р., м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язання здійснити перерахунок грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, отриманої позивачем під час проходження військової служби за 2016, 2017, 2018 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889», під час проходження ОСОБА_1 військової служби за 2016, 2017, 2018 роки з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з жовтня 2016 року по серпень 2021 року він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 . При нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018р.р. військовою частиною, в порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», при розрахунку такої допомоги не включено сум отриманої позивачем щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010р. №889. На звернення ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 щодо перерахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018р.р. відповідач листом від 08.02.2023р. відмовив у здійсненні такого перерахунку, з посиланням на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого нараховується допомога на оздоровлення, оскільки така винагорода мала окремий та разовий вид виплати. Таку відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що виплата щомісячної додаткової грошової винагороди не мала разового характеру, у зв`язку з чим така складова підлягає врахуванню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889», за 2016, 2017, 2018 роки.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889», за 2016, 2017, 2018 роки з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 28.06.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМУ від 22 вересня 2010 року №889, не входить до структури та складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується та виплачується грошова допомога на оздоровлення. Така винагорода мала окремий, особливий і разовий вираз виплати, оскільки виплачувалася лише тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведено у постанові КМУ №889, та лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні кошти для її виплати, а також лише на підставі наказу командира (начальника). Тобто, винагорода виплачувалася як доповнення до суми грошового забезпечення.

Також, апелянт посилається на те, що в/ч НОМЕР_1 не здійснювала розрахунок грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 , а проводила нарахування згідно наказів командира в/ч НОМЕР_2 щодо виплати позивачу такої допомоги. А відтак, жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку в/ч НОМЕР_1 по відношенню до ОСОБА_1 вчинено не було.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій службі) від 31.08.2021р. №194 підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.08.2021р. №251 у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 31.08.2021р. виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

У 2016, 2017, 2018 роках позивачу виплачувалася грошова допомога на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ від 13.03.2013р. №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889».

24.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся до в/ч НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні у якій перебувала в/ч НОМЕР_2 , із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової винагороди.

Листом від 08.02.2023р. №611 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку грошової допомоги для оздоровлення, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується грошова допомога для оздоровлення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок грошової допомоги для оздоровлення ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою №889, виплачувалася позивачу щомісяця, тобто мала постійний (систематичний) характер, у зв`язку з чим, на підставі ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вона підлягала включенню до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому обчислювалася допомога на оздоровлення. Суд зазначив, що відповідач, застосовуючи Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260, при нарахуванні та виплаті грошової допомоги для оздоровлення, не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи зі змісту частин третьої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання положень частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

За визначенням, наведеним в пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція №260), якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно з пунктом 30.1 розділу ХХХ зазначеної Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пункт 30.3 Інструкції №260 визначає, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Постанова №889) закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 2 Постанови №899 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої вказаної Постанови №899, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання зазначеної Постанови Уряду, наказом Міністра оборони від 15.11.2010р. №595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.2012р. за №1540/21852, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних сил України (далі - Інструкція №595).

Пунктами 5, 8 Інструкції №595 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників). Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Інструкція №595 втратила чинність на підставі наказу Міністра оборони України від 24 жовтня 2016 року №550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція №550).

Пунктами 5, 8, 9 Інструкції №550 встановлено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників). Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідачем не заперечується, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислювалася така допомога, не враховано щомісячної додаткової винагороди, яка виплачувалась позивачу щомісячно відповідно до Постанови №889.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019р. у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: «Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки позивачу на підставі Постанови №889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась щомісяця, що не заперечується сторонами у справі, тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

За наведеного правового регулювання та обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що відповідач протиправно не врахував у складі грошового забезпечення позивача, з якого нараховано грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2018 роки, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою №889.

При визначенні розміру грошового забезпечення для обчислення розміру грошової допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.».

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28.02.2020р. у справі №817/1427/17, від 14.04.2020р. у справі №820/3719/18, від 07.09.2020р. у справі №620/720/20, від 23.12.2020р. у справі №826/8081/16, від 29.12.2020р. у справі №240/1095/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Постановою №889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям ЗСУ у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, яка не підпадає під визначення разових виплат, а тому повинна була бути включена до суми, з якої обраховується матеріальна допомога на оздоровлення.

Апелянт посилається на те, що в/ч НОМЕР_1 не здійснювала розрахунок грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 , а проводила нарахування згідно наказів командира в/ч НОМЕР_2 щодо виплати позивачу такої допомоги, тобто не порушувала прав ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта, оскільки оскаржуваним судовим рішенням не визнавалися протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо належного розрахунку грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 , а визнано протиправною її бездіяльність щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за зверненням позивача як до органу, на фінансовому забезпеченні якого перебуває в/ч НОМЕР_2 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 28.06.2023р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 вересня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук