Справа № 380/16070/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 рокусправа №380/16070/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

позивач ОСОБА_1 ,

від відповідача Олійник А.Д.,

від 3 особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Державного бюро розслідувань (далі відповідач, ДБР), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі третя особа, ТУ ДБР, розташованого у м. Львові), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань від 22.01.2021 протокол №7 в частині не визнання ОСОБА_1 переможцем на посади слідчого, старшого слідчого 1, 2, 3, 4, 5 слідчих відділів в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. З 07.05.2020 позивача призначено на посаду слідчого Третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові з випробувальним строком 6 місяців, який було продовжено наказом директора ТУ ДБР розташованого у м. Львові №163 о/с від 20.10.2020 на 05 календарних місяців через перебування позивача під час випробування у відпустці. З 03.11.2020 присвоєно 7 ранг державного службовця, як такому, що пройшов випробування. 22.10.2020 наказом директора ТУ ДБР розташованого у м. Львові №188о/с «Про попередження працівників» вирішено попередити персонально працівників ТУ ДБР розташованого у м. Львові, посади яких скорочуються, про вивільнення. 26.10.2020 ОСОБА_1 вручено повідомлення про наступне вивільнення. 20.11.2020 на офіційному сайті Державного бюро розслідувань було розміщено інформацію про проведення конкурсу на посади слідчих ТУ ДБР розташованого у м. Львові. 03.12.2020 позивач скерував до ДБР, конкурсної комісії №24 заяви про участь у конкурсі на посади слідчого, старшого слідчого 1-5 слідчих відділів ТУ ДБР розташованого у м. Львові (10 посад). У січня 2021 позивач брав участь у конкурсі, що проводився внутрішньою Конкурсною комісією ДБР №24, однак переможцем обраний не був.

Позивач вважає протиправними дії Конкурсної комісії, оскільки його не повідомили про результати проходження конкурсу, а також інформація про результати конкурсу не була висвітлена на офіційному сайті ДБР. Призначення на посади слідчих відбулося 01.03.2021, однак позивача не призначено на жодну із вакантних посад. Наказом директора ТУ ДБР у м. Львові від 19.02.2021 №54 о/с припинено державну службу ОСОБА_1 та звільнено з посади з 01.03.2021 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Позивач вважає рішення Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на заняття посад працівників ДБР на посаду у ТУ ДБР розташованого у м. Львові в частині не визнання ОСОБА_1 переможцем на посаду слідчого, старшого слідчого 1-5 слідчих відділів ТУ ДБР розташованого у м. Львові протиправним з низки підстав. Рішення конкурсної комісії №24 (протокол від 22.01.2021) не було оприлюднено на офіційному сайті ДБР, а тому, позивач не знав і не міг знати, що пройшов чи не пройшов конкурс. Позивач неодноразово звертався із заявами про отримання результатів конкурсу, однак такі не були задоволені. У протоколі №7 конкурсної комісії №24 не зазначено жодних відомостей про кількість набраних балів особами, котрі брали участь у співбесіді, а також відсутні відомості про відкрите голосування членами комісії за кандидатури переможця, що не дає можливості співставити результати етапів конкурсу, а отже, порушено критерій об`єктивності, обґрунтованості та безсторонності рішення конкурсної комісії; у законодавстві відсутнє визначення поняття «невизнання переможцем конкурсу», з огляду на що оскаржений протокол та рішення конкурсної комісії є протиправним, оскільки не ґрунтується на вимогах законодавства; Порядком про проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР, що затверджений наказом ДБР від 24.01.2020 не передбачено критерії та процедури голосування після проходження кандидатами співбесід. На думку позивача, оцінювання професійної компетентності кандидатів за кожною окремою вимогою під час проведення співбесіди має здійснюватися кожним членом комісії індивідуально після обговорення професійної компетентності кандидата шляхом виставлення балів, які вносяться до відомості про результати співбесіди, як це передбачено Порядком проведення конкурсу на зайняття посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №246 від 25.03.2016. Таким чином, оскільки, як вважає позивач, Конкурсна комісія неодноразово порушила Порядок проведення конкурсу, а саме: не оцінила та не зазначила в протоколі відомості про кандидатів після проходження співбесіди; не зазначила відомості про голосування за кандидатів; не розмістила результати конкурсу на офіційному сайті ДБР), то таке є підставою для скасування рішення конкурсної комісії в частині не визнання позивача переможцем конкурсу на посаду слідчого, старшого слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Львові.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, надала письмові пояснення /Т.І, арк.спр.72-75/. Вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, вказані позивачем порушення надуманими, дії та рішення Конкурсної комісії законними та відповідними Порядку проведення конкурсу. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві /Т.І, арк.спр.104-110/. Позов вважає поданим поза межами строку звернення до суду. З позиції відповідача Конкурсна комісія наділена сукупністю дискреційних повноважень, що надають їй можливість на власний розсуд визначитися з оцінкою учасника конкурсу. Тому, суд не може оцінювати рівень кандидата та визначати його переможцем конкурсу. Крім того, відповідач зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено опублікування на офіційному сайті ДБР результатів конкурсу, ознайомлення учасників конкурсу з протоколами Конкурсної комісії та особисте повідомлення учасника про результати проходження конкурсу. Таким чином, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Позивач подав відповідь на відзив /Т.І, арк.спр.120-126/, у якому зазначив, що доводи відповідача не базуються на вимогах Конституції, чинного законодавства та судовій практиці. Комісією порушено принцип правової визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Оскаржене рішення Комісії не є належно обґрунтованим, не розкриває та не містить причини та підстави не проходження позивачем конкурсу, та як наслідок є формальним за своїм змістом, порушує права позивача.

У запереченні на відповідь на відзив /Т.І,арк.спр.131-136/ ДБР повторено, що повноваження Конкурсної комісії щодо визначення переможців конкурсу є дискреційними. Тому, суд не вправі переймати на себе повноваження Конкурсної комісії, а лише може перевірити дотримання процедури та порядку проведення конкурсу.

Ухвалою суду від 01.12.2021 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду; у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено /Т.І,арк.спр.175-176/.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 скасовано і направлено справу на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд зауважив, що невиконання уповноваженим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Водночас суди попередніх інстанцій не досліджували чи містить оскаржене рішення Конкурсної комісії №24, оформлене протоколом від 22.01.2021 №7 мотивів відхилення кандидатури позивача в частині невідповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності на зайняття посад слідчого, старшого слідчого в ТУ ДБР, розташованого у місті Львові. Не зважаючи на те, що спірне рішення не містить обґрунтувань, суди не встановили за якими критеріями конкурсна комісія надала перевагу переможцям конкурсу, а не позивачу та чим такі переваги обґрунтовані та підтверджені. Також суди першої та апеляційної інстанцій не встановлювали чи наведено в оскарженому рішенні посилання на перелік документів, які підтверджують викладені у ньому висновки, оцінку доводів та аргументів, наведених особою у ході процедури співбесіди, норми права, якими керувалася конкурсна комісія як суб`єкт владних повноважень.

Верховний Суд уважає, що вказані обставини є визначальними при вирішенні спору в цій справі і без їх з`ясування неможливо підтвердити чи спростувати правомірність оскарженого рішення.

Також, у матеріалах справи відсутні відомості про те, чи з`ясовувався судами попередніх інстанцій факт фіксування Конкурсною комісією №24 процесу співбесід із кандидатами із використанням відео- та/або аудіотехнічних засобів. До того ж, як згадано вище, відповідно до вимог пункту 13 розділу V Типового положення про конкурсну комісію у протоколі засідання Конкурсної комісії має бути відображено порядок денний, кількість членів Конкурсної комісії, присутніх на засіданні, всі пропозиції, які були поставлені на голосування, результати голосування щодо зазначених пропозицій та прийняті рішення.

Водночас додаток «Відомість щодо результатів співбесіди та визначення переможця» до протоколу від 22.01.2021 №7 Конкурсної комісії №24 не містить відомостей щодо голосування за кожного із кандидатів у графі «відомості щодо голосування за кандидата», а лише результат голосування як-то «визначено або не визначено переможцем конкурсу». Вказаному суди попередніх інстанцій оцінку не надали.

Позаяк результати голосування вплинули остаточний результат конкурсного відбору на зайняття вакантних посад слідчого, старшого слідчого в ТУ ДБР, розташованому у місті Львові, з`ясування цих обставин, на думку колегії суддів, мало істотне значення для правильного вирішення цього спору.

За наведених обставин Верховний Суд констатував, що оскаржені рішення судів попередніх інстанцій ухвалені на підставі обставин, які не підтверджені достовірними та достатніми доказами та без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору. Тому, справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р.

Ухвалою суду від 26.04.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження /Т.ІІ,арк.спр.250/.

Позивач подав письмові пояснення з приводу предмету спору та з врахуванням висновків Верховного Суду /Т.ІІІ, арк.спр.3/. Зазначив, що оприлюднення конкурсу на веб-сайті ДБР не відбулося. Аудіо- чи відеофіксація кваліфікаційного іспиту та співбесіди не проводилися. Працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові та центральному апараті свідомо надавала недостовірні відповіді на запити позивача з метою приховування результатів конкурсу. Мотивів відхилення кандидатури позивача в частині невідповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності йому не повідомили. Відсутність результатів відкритого голосування не дає змоги оцінити підстави невизнання позивача переможцем конкурсу.

Ухвалою суду від 22.05.2023 заяву представника відповідача задоволено та забезпечено його участь в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції /Т.ІІІ,арк.спр.21-22/.

Відповідач надав письмові пояснення щодо предмета спору з врахуванням висновків Верховного Суду /Т.ІІІ,арк.спр.34-38/. Зазначив, що конкурс проведено відповідно до Порядку проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР, затвердженого наказом ДБР від 24.01.2020 №22 (зі змінами). Порушень, на які вказує позивач, не допущено. Доводи позивача з приводу порушення процедури проведення конкурсу безпідставні. Директор ДБР наділений повноваженнями лише створення конкурсної комісії та затвердження її персонального складу без права втручатись у її діяльність. Конкурсна комісія наділена повноваженнями здійснювати відбір та рекомендувати кандидатів для призначення на посади в ДБР. Тому, саме конкурсна комісія є належним відповідачем у справі, а звернення позивача до ДБР не відновить його прав у будь-якому випадку.

Ухвалою суду від 24.05.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду /Т.ІІІ,арк.спр.52/.

Відповідач подав додаткові пояснення у справі /Т.ІІІ,арк.спр.70-72/, у яких зазначив, що участь позивача у всіх етапах конкурсу свідчить про рівний доступ до посади з іншими кандидатами. Отже, порушення не відбулося. Результати відкритого голосування, в тому числі щодо позивача, відображено в протоколі №7 від 22.01.2021. Можливі формальні порушення не можуть бути підставою для скасування вцілому правильного рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов повністю.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог повністю, просили відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 12.07.2023 клопотання представника відповідача задоволено; викликано в судове засідання свідка /Т.ІІІ,арк.спр.87/.

Суд заслухав пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, з`ясував підстави позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечення, додаткових пояснень, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, допитав свідка, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та, -

в с т а н о в и в :

Наказом Державного бюро розслідувань від 24.01.2020 №22 затверджено Порядок проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР (Порядок додається) /Т.ІІ, арк.спр.85-91/.

Наказом Державного бюро розслідувань від 09.07.2020 №325 внесено зміни до Порядку проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР /Т.ІІ, арк.спр.111/.

Наказом Державного бюро розслідувань від 18.11.2020 №735 внесено зміни до Порядку проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР /Т.ІІ, арк.спр.114/.

Наказом Державного бюро розслідувань від 18.11.2020 №742 оголошено конкурс на зайняття посад у ТУ ДБР, розташованому у місті Львові; Конкурсній комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників ДБР провести конкурс відповідно до порядку /Т.І, арк.спр. 21/.

20.11.2020 на офіційному сайті Державного бюро розслідувань (далі ДБР) було розміщено інформацію про проведення конкурсу на посади слідчих ТУ ДБР у м. Львові відповідно до наказу Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) від 18.11.2020 №742.

Позивач скерував до ДБР, Конкурсної комісії №24 заяви 03.12.2020 про участь у конкурсі на посади слідчого, старшого слідчого 1-5 слідчих відділів ТУ ДБР у м. Львові (10 посад).

Згідно з протоколом №3 засідання Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників ДБР від 23.12.2020, ОСОБА_1 допущено до участі у конкурсі та до проходження кваліфікаційного іспиту /Т.І, арк.спр.22-33/.

Згідно з протоколом №6 засідання Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників ДБР від 18.01.2021 ОСОБА_1 отримав прохідний бал та допущений до наступного етапу конкурсу співбесіди. Згідно з додатком до цього протоколу ОСОБА_1 отримав середній арифметичний бал « 4» /Т.І,арк.спр.34-44/.

Згідно з протоколом №7 засідання Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників ДБР від 22.01.2021 ОСОБА_1 взяв участь у співбесіді, однак за результатами голосування його не визначено переможцем конкурсу. Тому, щодо ОСОБА_1 не внесено подання директору ТУ ДБР, розташованого у м. Львові для погодження та призначення на посаду. Згідно з додатком до цього протоколу ОСОБА_1 не визначений переможцем конкурсу /Т.І,арк.спр.44-51/.

Наказом директора ТУ ДБР від 19.02.2021 №54 о/с припинено державну службу ОСОБА_1 та звільнено з посади з 01.03.2021 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Призначення на посади слідчих відбулося 01.03.2021, однак позивача не було призначено на жодну із вакантних посад.

Не погодившись з рішенням Конкурсної комісії про не оголошення його переможцем конкурсу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся за захистом його прав до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Головним питання цього спору є оцінка правомірності рішення Конкурсної комісії №24 з проведення конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань від 22.01.2021 протокол №7 в частині не визнання позивача переможцем на посади слідчого, старшого слідчого 1, 2, 3, 4, 5 слідчих відділів в ТУ ДБР, розташованому у м. Львові.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у цій справі врегульовано Законом України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VIII та Порядком проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань, затвердженим наказом ДБР від 24.01.2020 №22. (далі Порядок №22).

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.

Порядок проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань, затверджений наказом ДБР від 24.01.2020 №22, визначає правові та організаційні засади проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань (далі Конкурс), крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, принципи та умови відбору для призначення на посади в Державному бюро розслідувань, внесення суб`єкту призначення за результатами Конкурсу подання про призначення кандидата на посаду в ДБР.

Відповідно до розділу 2 Порядку Конкурс складається з таких етапів: прийняття рішення про оголошення Конкурсу; оприлюднення оголошення про проведення Конкурсу; прийняття та розгляд документів від кандидатів; кваліфікаційний іспит; психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа; співбесіда; визначення переможців та оприлюднення результатів Конкурсу.

Згідно з приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2).

Щодо тверджень позивача про протиправні дії відповідача на етапі визначення переможців та оприлюднення результатів Конкурсу, внаслідок порушення процедури, наполягання на тому, що Комісія не оцінила та не зазначила в протоколі відомості про кандидатів після проходження співбесіди; не зазначила відомості про голосування за кандидатів, не розмістила результати конкурсу на офіційному сайті ДБР, суд керується таким.

Згідно з пунктом 8.1 Порядку №22 Конкурсна комісія обирає переможця на кожну окрему посаду шляхом відкритого голосування. Переможцем Конкурсу вважається кандидат, який набрав найбільшу кількість голосів.

Пунктом 8.3 Порядку №22 передбачено, що при проведенні голосування про визначення переможця кожен член Конкурсної комісії голосує, виходячи виключно з власної оцінки кандидата, яка складена за результатами проведеної співбесіди, незалежно від думки інших членів Конкурсної комісії.

Пунктом 8.2 Порядку №22 визначено види рішень, які приймає Конкурсна комісія за результатами конкурсу, а саме: про визначення переможця Конкурсу; про відсутність переможця Конкурсу; про відсутність визначених Конкурсною комісією кандидатур. Згідно з пунктом 8.4 Порядку №22 рішення про визначення переможця Конкурсу фіксується у протоколі засідання Конкурсної комісії, який може бути оприлюднений на офіційному вебсайті ДБР.

Таким чином, обрання переможця конкурсу здійснює Конкурсна комісія шляхом голосування особисто, незалежно, згідно з власним рішенням (дискреційно) кожним членом Конкурсної комісії з наступною фіксацією у протоколі Конкурсної комісії саме рішення про визначення переможця конкурсу, котре може бути оприлюднено на офіційному веб-сайті ДБР.

Отже, вирішальним при визначенні результатів конкурсу є виключно власне рішення кожного із членів Конкурсної комісії. Жоден інший суб`єкт не може ухвалювати таке рішення замість уповноваженого члена Конкурсної комісії. При цьому, Порядком не передбачено фіксування результатів голосування в розрізі «за» чи «проти», чи виставлення балів щодо того чи іншого кандидата кожним із членів Конкурсної комісії. Передбачено тільки фіксування у протоколі засідання Конкурсної комісії лише одного із передбачених пунктом 8.2 рішень, - рішення про визначення переможця Конкурсу. І лише щодо рішення про визначення переможця Конкурсу може бути ухвалено про його опублікування на офіційному вебсайті ДБР. Тобто, в цій частині нормативно-правовий акт передбачає диспозитивні дії ДБР і не встановлює відповідного обов`язку для суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, підстави, котрі позивач вважає визначальними для висновку про порушення відповідачем процедури проведення конкурсу, а саме те, що комісія не оцінила та не зазначила в протоколі відомості про кандидатів після проходження співбесіди; не зазначила відомості про голосування за кандидатів, не розмістила результати конкурсу на офіційному сайті ДБР, не передбачені нормами Порядку. Тому, суд не бере до уваги покликання позивача в цій частині.

Щодо покликання позивача під час розгляду справи по суті на те, що текст Порядку №22, розміщений на офіційному сайті ДБР неодноразово змінювався з моменту його оприлюднення до завершення конкурсу, то на підтвердження такого позивач жодних доказів суду не надав.

Судом також встановлено, що текст Порядку №22 затверджено наказом ДБР від 24.01.2020 №22 /Т.ІІ,арк.спр.85-91/. Надалі наказом наказом ДБР від 09.07.2020 №325 внесено зміни до Порядку №22, зокрема: в абзаці 3 пункту 6.2 слова «яке опубліковується замінено словами «яке може бути опубліковане»; у пункті 8.4 слова «який оприлюднюється» замінено словами «який може бути оприлюднений». /Т.ІІ,арк.спр.111/. Також, наказом ДБР від 18.11.2020 №735 внесено зміни до Порядку №22, зокрема до підпункту 6.3.5, пункту 8.5, пункту 9.2; доповнено Порядок пунктом 5.11 /Т.ІІ,арк.спр.114/.

З цього приводу слід зазначити, що всі ці зміни вносилися до Порядку №22 до оголошення про проведення конкурсу на зайняття посад у ТУ ДБР, розташованому у місті Львові, що оголошений наказом ДБР від 18.11.2020 №742, і позивач не пояснив як ці зміни вплинули на його права під час проведення конкурсу.

Щодо покликання позивача як на підставу позову на те, що Порядком про проведення відкритого конкурсу на зайняття посад працівників ДБР не передбачено критерії та процедури голосування після проходження кандидатами співбесід, а також, що оцінювання професійної компетентності кандидатів за кожною окремою вимогою під час проведення співбесіди має здійснюватися кожним членом комісії індивідуально після обговорення професійної компетентності кандидата шляхом виставлення балів, які вносяться до відомості про результати співбесіди, як це передбачено Порядком проведення конкурсу на зайняття посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №246 від 25.03.2016, суд відхиляє такі, оскільки вони стосуються незгоди позивача зі змістом, методами, способами правового регулювання спірних правовідносин, а не із помилковим (неправомірним) застосуванням тої чи іншої норми.

У цьому контексті слід зазначити, що позивач не оскаржував Порядок проведення конкурсу як нормативно-правовий акт.

На виконання зауважень Верховного Суду як свідка судом допитано ОСОБА_3 , керівника відділу Головного слідчого управління ДБР, який очолював Конкурсну комісію під час проведення конкурсу, участь у якому брав ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що кандидатура ОСОБА_1 не була відхилена в частині кваліфікаційних вимог. Враховувалась наявність навичок і досвіду у слідчій роботі, здатність до аналізу і розв`язання проблем, організаційні навички, мотивація. Враховувався пакет документів наданий конкурсантом. Під час співбесіди Комісія складала протокол. Кожен член Комісії міг задавати питання конкурсантам. Кандидатури конкурсантів Комісія не переголосовувала. Конкретних обставин які вплинули на необрання позивача переможцем конкурсу не пам`ятає. Пояснив, що кандидатуру ОСОБА_1 не було відхилено, а обрано кращих на відповідні посади. Переможців визначено шляхом голосування. Позивач під час участі у конкурсних процедурах відводів членам Комісії не заявляв.

Також слід наголосити, що Порядок №22 передбачає лише фіксування у протоколі засідання Конкурсної комісії рішення про визначення переможця Конкурсу. Таке може бути ухвалене про його опублікування на офіційному веб-сайті ДБР і не встановлює відповідного обов`язку для суб`єкта владних повноважень.

Отже, важливими та вирішальним, з позиції суду, при визначенні результатів конкурсу є виключно власне рішення кожного із членів Конкурсної комісії. Таким чином, у Конкурсної комісії відсутній обов`язок щодо зазначення в протоколі відомостей про кандидатів після проходження співбесіди, відомостей про голосування за кандидатів, а також розміщення результатів конкурсу на офіційному сайті ДБР, на чому зокрема наголошує позивач, як підставу для скасування оспореного рішення Конкурсної комісії.

Покликання позивача на порушення процедури проведення Конкурсу у зв`язку з нездійсненням обов`язкової процедури відео- чи аудіофіксації під час його проведення суд до уваги не бере, оскільки пунктом 7.4 Порядку №22 передбачено, що фіксація за допомогою відео- та/або аудіо технічних засобів може здійснюватися під час співбесіди за рішенням Конкурсної комісії, про що кандидат обов`язково інформується до початку її проведення /Т.ІІ, арк.спр.50, 90, 102/. Пункт 7.4 Порядку №22 не змінювався ДБР з моменту затвердження Порядку №22 і під час проведення конкурсу. Позивач під час проведення Конкурсу не висловлював прохання про аудіо- чи відеофіксацію. Допитаний в судовому засіданні свідок, член Конкурсної комісії ОСОБА_3 повідомив, що жоден конкурсант не висловив прохання про таку фіксацію, а тому, Конкурсна комісія не приймала рішення з цього приводу.

Інші аргументи позивача не знайшли свого підтвердження доказами у справі та спростовані правовою позицією відповідача.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

У цьому контексті суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Тому, суд не вдається у цій справі до оцінки інших аргументів сторін.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність і обґрунтованість дій та рішень відповідача у процесі проведення конкурсу. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, не передбачено.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 25.09.2023.

Суддя Кравців О.Р.