Справа № 480/2076/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2023 року Справа № 480/2076/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення шкоди,-
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення шкоди задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невжиття заходів з організації виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) гривень суми відшкодування банківського вкладу у ПАТ «КБ «Хрещатик» по договору відступлення права вимоги №1 від 01.04.2016 до договору банківського вкладу №1530-644571 від 09.12.2015 «Різдвяний сніг».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Представником позивача до суду було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення судових витрат.

Ухвалою від 28.08.2023р. заяву представника ОСОБА_1 про відшкодування суми понесених судових витрат згідно ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

18.09.2023р. від представника відповідача надійшли заперечення на подану заяву, в яких зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Окрім того, відповідно до ст. 20 Закону № 4452-УІ кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для передбачених цим Законом цілей.

Фонд гарантування не обслуговується в органах Державної казначейської служби України.

Тобто, кошти Фонду гарантування мають виключно цільове призначення (ч.2 ст. 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), а витрати на оплату судового збору, виконавчого збору та інших судових витрат для Фонду гарантування чинним законодавством не передбачені.

Крім того, розмір витрат, покладених на Фонд гарантування, є надмірним тягарем для відповідача, з огляду на великий розмір боргу Фонду перед Державою, оскільки коштів Фонду гарантування було недостатньо для відшкодування вкладів, у зв`язку із чим кошти були запозичені у Держави.

Враховуючи велику кількість судових справ, де відповідачем є Фонд гарантування, розмір витрат на правову допомогу є невиправдано завищеним, становить тягар для системи гарантування, та неспівмірний характеру справи без урахування її складності.

Отже, представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №480/2076/21 повністю.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи приписи ст. 252 КАС України щодо порядку розгляду заяв про ухвалення додаткового судового рішення, а також те, що справа розглядалась в порядку письмового провадження, суд розглядає цю заяву у письмовому провадженні.

Вирішуючи по суті заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд дійшов висновку про часткове її задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем та її представником подано копію угоди до договору про надання правової допомоги від 11.07.2022р. від 09.01.2023р., пунктом 1 якої визначено, що сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 4.2. статті 4 Договору, виклавши його в такій редакції: «Вартість наданої Адвокатом правової допомоги у межах даного Договору становить 4900,00 гривень за кожну годину роботи Адвоката, а починаючи з 01.05.2023 - 6500,00 гривень за кожну годину роботи Адвоката. Остаточна вартість Договором правової допомоги визначається Сторонами в Акті наданих послуг, який підписується Сторонами даного Договору і є невід`ємною його частиною».

Крім того, до суду подано копію акту приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2023р., пунктом 1 якого визначено, що сторони погоджують те, що Адвокатом надано Клієнту правові послуги (допомогу) з питання, яке стосується або пов`язано з відстоюванням інтересів останнього у справі №480/076/21 в суді першої інстанції (надалі - захист позиції Клієнта), а саме:

а) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів у справі №480/2076/21: заперечень від 25.05.23, заяви від 31.07.23, оформлення документальних матеріалів додатків заяви від 31.07.23 (без врахування часу для подання цих документів на підпис Клієнту), - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 3 години.

б) надання Клієнту правових консультацій з питань розподілу судових витрат за результатами розгляду справи №480/2076.21 в суді першої інстанції з огляду на правозастосовчу практику на прикладі постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15- ц), постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №9901/350/18 та додаткової постанови у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанови від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18,/постанови від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18, постанови від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 2 години.

Згідно з пунктом 2 акту підписанням даного Акту Сторони погоджують, що загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася: правова допомога Клієнту у формі надання послуг становить 3 години.

Пунктом 3 акту передбачено, що вартість 1 години роботи Адвоката Сторони визначили в сумі 6500,00 грн., відповідно до п. 4.2. Договору.

Розрахунок вартості наданих Адвокатом послуг здійснено наступним чином: 5 год. х 6500,00 грн. = 32500,00 грн. (п.4 акту).

Грошові кошти в сумі 32500,00 грн. повинні бути сплачені Клієнтом на користь Адвоката протягом 80-ти днів після прийняття судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи №480/2076/21 (п.5 акту).

Проаналізувавши матеріали справи, зміст позовної заяви та інших заяв, суд вважає суму витрат неспівмірною зі складністю справи, ціні позову та послуг, наданих адвокатом.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідач у письмових запереченнях зазначав, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат, суд враховує ті обставини, що справа не є складною, розглянута у письмовому провадженні без участі сторін, судова практика є сталою і обґрунтування позовних вимог складаються із посилань на практику судів у аналогічних справах.

Проаналізувавши заявлені до стягнення позивачкою витрати на правничу допомогу, суд вважає, що вони є такими що підлягають стягненню, але зменшенню в порівнянні із заявленими виходячи із наступного.

Так, підготовка заперечень на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, викладених на півсторінки, на думку суду, не вимагає значного часу та більших зусиль ніж будь-яка інша заява, що подана в процесі розгляду справи. Таким чином, співмірною сумою за таку послугу суд вважає 300,00 грн., враховуючи, що своїм рішенням від 27.07.2023р. на користь позивача вже були стягнуті з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000грн.

Щодо послуг по складанню заяв про розподіл витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення про стягнення таких витрат, суд зазначає, що ці послуги не є складовими витрат на професійну правничу допомогу, оскільки безпосередньо не стосуються предмета спору.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого згідно з квитанцією від 24.03.2021р. №28962 судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позову, сплаченого згідно з квитанцією від 16.10.2021р. №48077 судового збору в розмірі 2270,00 грн. за подання апеляційної скарги, сплаченого згідно з квитанцією від 12.07.2022р. №1366-0016-8646-9224 судового збору в розмірі 2481,00 грн. за подання апеляційної скарги, суд зазначає, що 06 жовтня 2021 року Касаційний адміністративний суд постановив ухвалу про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №500/2632/19, у якій одна з ключових проблем стосувалася питання можливості здійснення при ухваленні судового рішення судом касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, у випадку направлення справи на новий розгляд або для продовження розгляду.

Розглянувши указану справу, 19 січня 2022 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, у якій дійшла висновку, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції скасував ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2021р. та від 29.06.2022р. про закриття провадження у справі, а справу направив для продовження розгляду у суді першої інстанції, та при цьому не ухвалював нового рішення та не змінював судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, то питання здійснення розподілу судових витрат вирішується судом, що ухвалив судове рішення у справі.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Наведене свідчить про доцільність ухвалення у цій справі додаткового рішення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції

Керуючись ст.ст. 134, 139, 252 України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 грн. (триста) 00коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) сплачений згідно з квитанцією від 24.03.2021р. №28962 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.00коп. за подання позову, сплачений згідно з квитанцією від 16.10.2021р. №48077 судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00.коп. за подання апеляційної скарги, сплачений згідно з квитанцією від 12.07.2022р. №1366-0016-8646-9224 судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.00коп. за подання апеляційної скарги.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Осіпова