Справа № 200/3995/23
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року Справа№200/3995/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2023 року (25 липня 2023 року зареєстровано судом) через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком та скасувати відповідне рішення від 18.01.2022 року № 99;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Площа Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.01.2022 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісниий центр м. Авдіївка) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав наступні документи: заява про призначення пенсії, трудова книжка, паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка від 10.07.2017 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, військовий квиток. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.01.2022 року № 99 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.08.1978 року, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням вимог пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в рядку «дата народження» вказаний лише рік народження. Крім того, у додатковому коментарі вказано також, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу 28 років, оскільки за результатами розгляду документів Головним управлінням ПФУ в Рівненській області встановлено, що страховий стаж позивача становить 26 років 5 місяців 17 днів. Проте, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Після отримання рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач був не згоден з тим, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 27.08.1978 року у зв`язку з тим, що в рядку «дата народження» вказаний лише рік народження. Тому, звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2023 року по справі № 242/606/22 заяву позивача задоволено та встановлено факт того, що трудова книжка НОМЕР_3 , видана 27 серпня 1978 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, викликає сумнів, що в рішенні від 18.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком вказано, що страховий стаж позивача становить 26 років 5 місяців 17 днів. 11 липня 2017 року позивач вже звертався до управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням № 60 від 19 липня 2017 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць. Він не оскаржував дане рішення тому, що надати додаткові документи не мав можливості через те, що підприємства, де працював позивач знаходяться на території непідконтрольній органам державної влади України, а відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Ясинувата та м. Донецьк Донецької області відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Постановами Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 252-VІІ, від 17.03.2015 р. № 254-VІІ, м. Ясинувата та м. Донецьк Донецької області визнані тимчасово окупованою територією. Згідно із протоколом Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області ПТК «Призначення пенсій» № 724 від 19.07.2017 року за наслідками звернення позивача його страховий стаж становить 35 років 4 місяці 18 днів. Цей же страховий стаж зазначений і в тексті рішення про відмову у призначенні пенсіі за віком на пільгових умовах № 60 від 19.07.2017 року. Згідно з даними з реєстру у 2017 році страховий стаж позивача становив станом на 28.02.2015 року 35 років 4 місяці 18 днів, а у 2022 році чомусь 26 років 5 місяців 17 днів, тобто рішення територіальних органів Пенсійного фонду України суперечать одне одному. У позивача складається враження, що кожен територіальний орган Пенсійного фонду України для розрахунку страхового стажу застосовує свої методи, а не користується у своїй роботі Державним реєстратором загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім дати народження на титульному листі, трудова книжка позивача не містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Наявність відповідних записів у ній про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу позивача. Крім того, у позивача збереглися довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.11.2016 року № 1083, 1085, 1086, довідка № 1082/ДС про періоди роботи на станції Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця». Інших довідок про підтвердження страхового стажу, наказів щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи надати не виявляється можливим. Позивач від незалежних від нього обставин опинився у ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав та вважає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивач вважає вказані дії Головного пенсійного фонду України в Рівненській області протиправними.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою. Відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Копія ухвали від 28.07.2023 року отримана представником позивача в системі «Електронний суд» - 28.07.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Адміністративний позов та копія ухвали від 29.07.2023 року отримані відповідачем-1 в системі «Електронний суд» - 25.07.2023 року та 28.07.2023 року відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Адміністративний позов та копія ухвали від 29.07.2023 року отримані відповідачем-2 в системі «Електронний суд» - 25.07.2023 року та 28.07.2023 року відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

29.08.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що органом, що призначає пенсію, в даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, а органом, у якому позивач повинен перебувати на обліку, та який буде здійснювати виплату пенсії у випадку її призначення - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Як свідчить судова практика, у справах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, суд, приймаючи рішення на користь позивача, скасовує відповідне рішення органу державної влади та зобов`язує відповідача вчинити певні діі? (наприклад, повторно розглянути заяву, призначити пенсію, зарахувати до стажу певні періоди роботи тощо). Покладення такого обов`язку є наслідком визнання дій відповідача у відношенні позивача неправомірними. Тобто, між скасуванням рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії/призначити пенсію існує своєрідний причинно-наслідковий зв`язок. Наявність цього зв`язку зумовлена способом захисту порушеного права, який обирає суд при ухваленні рішення у справі, та сутністю адміністративного судочинства, яке полягає в оцінці дій суб`єкта владних повноважень з точки зору їх правомірності та застосуванні відповідних юридичних санкцій у випадку виявлення порушень чинного законодавства. Саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії, приймав рішення про відмову в призначенні пенсії, є належним відповідачем у даній справі. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд вказаної заяви, не приймало жодного рішення щодо позивача, отже, не порушило права та законні інтереси ОСОБА_1 у сфері пенсійного забезпечення. Крім того, відповідач-1 зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.

31.08.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що 11.01.2022 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та прийнято рішення від 18.01.2022 № 99 про відмову у призначенні пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік позивача становить 60 років 2 місяці 14 днів. Згідно зі статтею 26 цього Закону право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 28 років з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 рік. Таким чином, однією з умов призначення пенсіі? за віком є наявність страхового стажу від 28 років. Страховий стаж особи становить 26 років 5 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.08.1978, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням вимог пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, в рядку «Дата народження» вказаний лише рік народження. Таким чином, Головним управлінням правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через відсутність необхідного страхового стажу 28 років. Відповідач-2 посилається на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стосовно дотримання строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

В ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року про відкриття провадження у цій справі надано оцінку дотримання позивачем строків звернення до суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду із позовною заявою.

Додатково, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у 2017 році вже звертався до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії, проте йому було відмовлено, тому після отримання рішення від 18.01.2022 року № 99, з метою убезпечення свого права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою подальшого оскарження дій Пенсійного фонду України. 31 березня 2023 року ухвалено рішення Селидівського міського суду Донецької області, яким встановлено факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 27 серпня 1978 року, належить позивачу ОСОБА_1 . Таким чином, необхідність вказаного звернення до суду за встановленням факту належності трудової книжки саме позивачу, обумовило пропуск строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою про оскарження рішення органу ПФУ про відмову у призначенні пенсії.

При цьому, вказані обставини, які фактично були направлені на збирання доказової бази для звернення до адміністративного суду, суд вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду, отже доводи відповідачів про пропущення позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими та безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_4 , виданим 28.09.1998 року Ясинуватським МВ УМВС України в Донецькій області.

11.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказана заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням пенсійного фонду України в Рівненській області, яким прийнято рішення 18.01.2022 № 99 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.01.2022 № 99 мотивовано наступним:

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 11.01.2022.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявника 60 років 2 місяці 14 днів.

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 5 місяців 17 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.08.1978, оскільки трудова заповнена з порушенням вимог пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в рядку «Дата народження» вказаний лише рік народження.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу 28 років.»

Вважаючи дії відповідача-2 щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.08.1978, протиправними та такими, що суперечить приписам чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За умовами статті 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону N 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За умовами частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 3 Закону № 1788 передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 7 Закону № 1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно частини 1 статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Як зазначено вище, Головне управління ПФУ в Рівненській області відмовило позивачу у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного страхового стажу, оскільки під час призначення пенсії позивачу не було зараховано період його трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.08.1978 року, мотивуючи це тим, що в графі «Дата народження» зазначено лише рік народження, з приводу чого суд зазначає таке.

За правилами статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (далі - Інструкція № 162, яка була чинна на момент внесення до трудової книжки позивача спірних записів), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників і державних службовців, кооперативних та суспільних підприємств, установ та організацій, які пропрацювали більше 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також нештатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше відбувається адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

В трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, застосовані трудовим колективом, а також нагорода та заохочення, передбачені правилами внутрішнього розпорядку та статутом про дисципліну; інші заохочення у відповідності з діючим законодавством;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використання винаходів та раціоналізаторських пропозицій і про виплачених у зв`язку з цим винагород.

Стягнення у трудову книжку не записуються.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки, виданої після 01.01.75 записується «05.01.84».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Відповідно до пункту 2.25 Інструкції № 162 записи про причини звільнення повинні здійснюватись у трудовій книжці у точній відповідності з формулюваннями діючого законодавства и з відсилкою на відповідну статтю, пункт закону.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 27.08.1978 року, в графі «Дата народження» зазначено лише рік народження 1961, який не суперечить даті народження позивача, яка вказана у його паспорті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

При цьому, вказане свідчить про неналежне виконання роботодавцем позивача обов`язку щодо ведення трудової книжки відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

При цьому, записи у трудовій книжці, що стосуються трудового стажу позивача, не містять неточностей, записи зроблені чітко та без виправлень.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та від 16.04.2020 у справі № 159/4315/16-а.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 30.09.2021 у справі № 300/860/17 зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Крім того суд зазначає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вказане, суд вважає, що трудова книжка позивача містила всі необхідні записи про роботу позивача, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Також, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2023 року у справі № 242/606/22 встановлено факт того, що трудова книжка НОМЕР_2 , видана 27 серпня 1978 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди його роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 27.08.1978 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та скасувати відповідне рішення від 18.01.2022 року № 99.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача відповідні періоди його роботи, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.01.2022 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області вчинити певні дії, суд зазначає, що пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами 2, 3, 4, 6 пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера із заявою про призначення/перерахунок пенсії та надання необхідних документів, саме уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення. При цьому структурний підрозділ такого органу визначається за принципом екстериторіальності, тобто питання призначення/перерахунку пенсії може бути вирішено будь-яким територіальним органом Пенсійного фонду, обраним за принципом випадковості.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що ГУ ПФУ в Донецькій області приймались рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 11 січня 2022 року про призначення пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області здійснено лише направлення позивачу рішення про відмову у призначенні пенсії, яке прийняте ГУ ПФУ у Рівненській області.

З урахуванням вище викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог викладених до ГУ ПФУ в Донецькій області, оскільки зазначеним Управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось будь-яких рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача, а отже права позивача ГУ ПФУ в Донецькій області не порушені.

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, заява позивача про призначення пенсії від 11 січня 2022 року була розглянута в порядку екстериторіальності ГУ ПФУ у Рівненській області і саме це управління не прийняло до уваги надані позивачем документи, що підтверджують стаж позивача, а тому саме ГУ ПФУ у Рівненській області повинно відповідати за цими вимогами.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а тому заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 21.07.2023 року.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та скасувати відповідне рішення від 18.01.2022 року № 99.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.01.2022 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (адреса: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич