Справа № 420/25043/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Арцизький відділ державної виконавчої служби у Болградському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 51003646 від 04.07.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 1 195 197,01 грн.

Ухвалою судді від 22.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Разом із адміністративним позовом до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останні просить зупинити стягнення на підставі постанови ВП № 51003646 від 04.07.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 1 195 197,01 грн.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив, що через оскарження постанови ВП № 51003646 від 04.07.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 1 195 197,01 грн є необхідність в забезпечення позову у заявлений спосіб.

Зокрема, 27.04.2022 року постановою державного виконавця Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бірюкової І.Д. відкрито виконавче провадження № 68883416 з примусового виконання постанови №51003646 виданої 04.07.2016 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1 195 197,01 грн. згідно постанови від 04.07.2016 ВП №51003646.

В рамках вказаного виконавчого провадження, постановою в.о. начальника відділу Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Райновою В.Л. від 19.06.2023 року було звернуто стягнення на доходи боржника, а саме заробітну плату, яку ОСОБА_2 (Фібіх) отримує у КНП «КДЦ №29» ОМР.

Так, за період з червня 2023 року по серпень 2023 року з заробітної плати Позивачки в рахунок погашення боргу (виконавчого збору) по виконавчому провадженню №68883416 утримано 18 400,77 гривень, що вбачається з довідки про заробітну плату та інші виплати №35 від 11.09.2023 року та матеріалів виконавчого провадження, які додані до позову.

Отже, станом на сьогодні вже проводяться виконавчі дії на підставі оскаржуваної в судовому порядку постанови про стягнення виконавчого збору, а саме звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 та в рахунок погашення боргу за виконавчим документом утримуються кошти. Відтак, у разі задоволення позовних вимог та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, виконання такого рішення може бути ускладненим та Позивачу доведеться звертатися з новим позовом для захисту своїх прав про стягнення безпідставно набутих коштів.

Більше того, постановою державного виконавця Савкою Л.О. від 15.02.2022 по ВП 51003646 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому за умови стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим документом, який повернуто без фактичного виконання, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору про що свідчать положення ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Розглянувши матеріали за заявою, суд вважає, що розгляд цієї заяви не потребує заслуховування пояснень позивача та/або всіх учасників справи, а тому ця заява може бути розглянута без повідомлення позивача та/або учасників справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву та додані матеріали, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або буде знаходитись справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Тобто підставою для вжиття заходів забезпечення є неможливість виконання рішення суду у майбутньому.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 р. № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності забезпечення позову, суд виходить з такого.

З наданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається та позивачем не наведено суду істотних обставин, рівно як і не надано достатніх доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Доводи позивача не підтверджують необхідність зупинити стягнення на підставі постанови ВП № 51003646 від 04.07.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 1 195 197,01 грн, адже не доводять, що невжиття таких заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Також, у суду відсутні підстави стверджувати про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень на час відкриття провадження у справі, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

У свою чергу, забезпечення позову у спосіб, який пропонує позивач, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим. Відтак, правомірність та оцінка оскаржуваної постанови підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Таким чином, оскільки заявлений позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає вищезазначеним критеріям та принципам інституту забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 153 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Арцизький відділ державної виконавчої служби у Болградському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк