Справа № 620/2336/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2336/23 Головуючий у І інстанції - Житняк Л.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Василенка Я.М., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 року № 746;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 року № 312;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 року № 782;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (в тому числі премію та додаткову винагороду в розмірі до 30 000,00 грн на місяць, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») за період з 01.11.2022 року по 20.01.2023 року включно;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 11 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що в його діях відсутня об`єктивна сторона дисциплінарних проступків. Зазначено, що Позивач мав показання для стаціонарного лікування та розпочав його в порядку передбаченому Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, а тому такі дії не можна розцінювати як невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків або порушення військової дисципліни. Крім того, Позивач не здійснив самовільного залишення місця розташування підрозділу в період з 16.11.2022 до 05.12.2022, а службові обов`язки не виконував із поважних причин, адже перебував на стаціонарному лікуванні. Вважав, що протиправними рішеннями Відповідача йому заподіяна моральна шкода.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 12.5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 № 312 (по стройовій).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (в тому числі премію та додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») за період з 01.11.2022 по 20.01.2023.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що під час службового розслідування було правомірно встановлено вину та підтверджено порушення Позивачем військової дисципліни. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання Позивачу виду враховувалися характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді Командира стрілецького батальйону у званні «майор».

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» від 13.10.2022 № 1105 проведено службове розслідування за фактом невиконання службових обов`язків майором ОСОБА_1 , Командиром 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , за результатами якого складено Акт службового розслідування, затверджений Командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 17.12.2022 (а.с. 66-70).

Як вбачається з Акта від 17.12.2022 підставою для проведення службового розслідування визначено рапорт Начальника штабу-першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 за вх. № 684 від 13.10.2022.

Згідно з вказаним рапортом майор ОСОБА_1 . Командир 2 стрілецького батальйону звернувся до Старшого військового містечка № 4 щодо звільнення від службових обов`язків в зв`язку із необхідністю проходження стаціонарного лікування в НВМКЦ «ГВКГ» м. Київ 10.10.2022 (а.с. 10).

З пояснень лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 встановлено, що 08.10.2022 до медичної роти Військової частини НОМЕР_1 звернувся майор ОСОБА_1 , Командир стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 з метою отримання направлення на стаціонарне лікування в НВМКЦ «ГВКГ» м. Київ. Відповідно до листа підполковника медичної служби ОСОБА_5 було рекомендовано лікування у клініці психіатрії у зв`язку із погіршенням стану психічного здоров`я з діагнозом «Тривожно - депресивний стан з інсомічним компонентом, проявом емоційно-вольової лабільності та логоневрозом асоційований зі стресом». У консультаційному листі психіатра полковника медичної служби ОСОБА_5 , лейтенантом медичної служби ОСОБА_4 , було виписано направлення на стаціонарне лікування майора ОСОБА_1 від 08.10.2022 № 3869. 10.10.2022 ОСОБА_1 був госпіталізований в клініку психіатрії НВМКУ «ГВКГ» (а.с. 18-19).

З пояснення капітана ОСОБА_6 Начальника штабу - заступника командира стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 встановлено, що 08.10.2022 близько 12:00 він під час розмови з майором ОСОБА_1 . Командиром стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 дізнався про те, що останній 10.10.2022 має намір убути на стаціонарне лікування до шпиталю. Також останній повідомив про те, що ОСОБА_6 буде виконувати обов`язки командира 2 стрілецького батальйону та про необхідність проведення занять з особовим складом на полігоні. Наступна розмова була по телефону 12.10.2022 по месенджеру «Signal» ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1 про те що їх підрозділ отримав розпорядження про готовність висування підрозділу до району виконання завдань за призначенням. Під час бесіди дізнався про те, що майор ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в шпиталі м. Київ. Наступна розмова була 15.10.2022 про те, що вже отримано бойове розпорядження на переміщення підрозділу. Останній повідомив те, що ще лікується і коли закінчиться лікування йому не відомо (а.с. 71).

Згідно пояснення майора ОСОБА_7 Старшого помічника начальника відділення бойової підготовки Військової частини НОМЕР_1 встановлено, що він усним розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 був призначений тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецького батальйону до виходу на службу майора ОСОБА_1 , який перебуває на лікуванні. Також вказано, що Позивачу запропоновано надати пояснення за фактом невиконання службових обов`язків, проте Позивач від надання пояснень відмовився.

Під час проведення службового розслідування встановлені наступні обставини та факти.

Згідно з наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2022 № 253 майора ОСОБА_1 призначено на посаду Командира стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

На підставі огляду лікаря психіатра від 20.09.2022 та від 28.09.2022 (а.с.8, 9) майор ОСОБА_1 звернувся до старшого військового містечка з рапортом від 08.10.2022 № 19231 про надання направлення на стаціонарне лікування від 10.10.2022 в НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь». Військовослужбовцеві було виписано направлення від 08.10.2022 № 3869.

Згідно з наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2022 № 274 майор ОСОБА_1 вибув у шпиталь НВМКЦ «Головного військового клінічного госпіталю» м. Київ з 10.10.2022.

Разом з тим, згідно медичної характеристики наданої Військовою частиною НОМЕР_2 встановлено, що майор ОСОБА_1 з 25.08.2021 по 10.09.2022 за медичною допомогою не звертався на «Д» обліку з приводу хронічних захворювань не перебував. З вищевказаними скаргами на стан здоров`я до медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 не звертався.

Також службовим розслідуванням встановлено, що відповідно медичної характеристики наданої Військовою частиною НОМЕР_1 на майора ОСОБА_1 було встановлено, що вищезазначений військовослужбовець за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі м. Чернігів не перебував.

Відповідно до розпорядження Командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2022 № 2/7/231/143/2/дск 2 стрілецький батальйон Військової частини НОМЕР_1 для безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічи і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави і заходів із правового режиму воєнного стану вибув в район виконання завдань за призначенням. Таким чином було встановлено, що майор ОСОБА_1 знав, що особовий склад ввіреного йому батальйону убуває для безпосередньої участі в бойових діях, в зв`язку з чим звернувся завчасно до медичного закладу скинувши свої обов`язки на начальника штабу-першого заступника командира 2 стрілецького батальйону капітана ОСОБА_6 , таким чином своїми діями майор ОСОБА_1 намагався зірвати виконання бойового завдання батальйону.

Даючи правову оцінку діям майора ОСОБА_1 , Відповідачем зроблені наступні висновки:

- до матеріалів службового розслідування долучено копії огляду у психіатра, які датуються 20.09.2022 та 28.09.2022, що свідчить про те, що військовослужбовець звернувся до лікаря не повідомивши про це безпосереднього начальника без направлення на консультацію та огляд, тим самим порушивши порядок звернення за медичною допомогою;

- майор ОСОБА_1 скарг на здоров`я не мав, за медичною допомогою до медичного пункту не звертався, про стан психічного здоров`я не доповідав, тим самим усунувся від виконання службових обов`язків командира стрілецького батальйону.

Виходячи з вищевикладеного, Відповідач дійшов висновку, що майор ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу з метою ухилення від виконання службових обов`язків, а саме не убуттям разом зі стрілецьким батальйоном для безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічи і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави і заходів із правового режиму воєнного стану, що дискредитує службове становище та високе звання офіцера Збройних Сил України.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі прямого умислу, що характеризується умисними діями всупереч інтересам служби та виконанні обов`язків під час особливого періоду та в період дії правового режиму воєнного стану.

За результатами службового розслідування Комісією запропоновано, за неналежне виконання посадових обов`язків в умовах правового режиму воєнного стану, порушення порядку звернення за медичною допомогою порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 101, 102, 254, 255, 257, 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Начальнику відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 направити клопотання на ім`я Командира Військової частини НОМЕР_3 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 . Командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 відповідно до статей 5, 45, 48, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання на один ступінь.

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.12.2022 № 746 внесено пропозицію щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання на один ступінь.

В подальшому, відповідно до наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.12.2022 № 1405 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом неприбуття зі стаціонарного лікування з центрального військово-медичного клінічного центру м. Київ 16.11.2022 до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , про що складено Акт службового розслідування, затверджений Командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 31.12.2022 (а.с. 56-59).

Підставою для проведення вказаного службового розслідування став рапорт підполковника ОСОБА_8 Старшого військового містечка № НОМЕР_4 Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 за вх. №835 (а.с. 60).

В Акті службового розслідування від 31.12.2022 зазначено, що 16.11.2022 зі стаціонарного лікування з центрального військово-медичного клінічного центру м. Київ до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 не прибув майор ОСОБА_1 . Командир 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 за даним фактом підполковник ОСОБА_8 Старший військового містечка № НОМЕР_4 Військової частини НОМЕР_1 усно та рапортом від 22.11.2022 № 835 здійснив доповідь командиру Військової частини НОМЕР_1 .

З пояснень штаб-сержанта ОСОБА_9 Фельдшера евакуаційного відділення медичної роти Військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що 16.11.2022 вона перебувала в добовому наряді черговим фельдшером по медичній роті Військової частини НОМЕР_1 . Під час щоденної звірки з медичними-лікувальними закладами по хворим військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що майор ОСОБА_1 був виписаний зі стаціонарного лікування НВМКЦ ГВКГ м. Київ 14.11.2022 по даному факту штаб-сержант ОСОБА_9 рапортом здійснила доповідь Командиру Військової частини НОМЕР_1 через стройову частину відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 61).

З пояснень лейтенанта ОСОБА_4 , було встановлено, що майор ОСОБА_1 який був госпіталізований 10.10.2022 в НВМКЦ «ГВКГ» про свою виписку 14.11.2022 медичну службу Військової частини НОМЕР_1 не повідомив та виписного епікризу не надав, про госпіталізацію до державного закладу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » також не повідомив. Виписні епікризи були надані через мобільний додаток «Viber» 15.12.2022 (а.с. 62).

З пояснень майора ОСОБА_1 . Командира 2 стрілецького батальйону Іійськової частини НОМЕР_1 (пояснення було відібрані по телефону) було встановлено, що відповідно направлення від 08.10.2022 № 3869 виданою медичною ротою Військової частини НОМЕР_1 його було направлено на стаціонарне лікування до НВМКЦ «ГВКГ» м. Києва. Згідно направлення дата поступлення в стаціонар 10.10.2022.

Зі слів вищезазначеного військовослужбовця, він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.10.2022 по 14.11.2022. Згодом, відповідно до довідки, його було направлено для подальшого лікування та реабілітації в ДЗ ГВВ «Лісова Поляна» з 14.11.2022.

16.11.2022 близько 11.00 майору ОСОБА_1 зателефонував оперативний черговий Військової частини НОМЕР_1 з пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_11 та уточнив місцеперебування вищезазначеного військовослужбовця на що майор ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на стаціонарному лікуванні ДЗ ГВВ «Лісова Поляна».

22.11.2022 зателефонував підполковник ОСОБА_8 Старший військового містечка № НОМЕР_4 Військової частини НОМЕР_1 з метою уточнення місцеперебування майора ОСОБА_1 на що останній повідомив, що перебуває на стаціонарному лікуванні ДЗ ГВВ «Лісова Поляна».

Під час проведення службового розслідування також встановлені наступні обставини та факти.

14.11.2022 під час звірки медичної роти з лікувальними закладами було виявлено, що майор ОСОБА_1 був виписаний з медичного закладу та переведений на стаціонарне лікування в ДЗ ГВВ «Лісова Поляна» 14.11.2022, про що свідчить повідомлення ГВКГ від 06.12.2022 вх.№ 3144.

У відповідному повідомленні не вказано дату прибуття військовослужбовця на стаціонарне лікування, що унеможливлює встановити дату прибуття військовослужбовця на стаціонарне лікування в ДЗ ГВВ «Лісова Поляна».

Також встановлено, що на поштову адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходило інших документів які підтверджували перебування на стаціонарному лікуванні майора ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 № 312 майор ОСОБА_1 . Командир 2 стрілецького батальйону вважається таким, який самовільно залишив місце розташування підрозділу с. Гончарівське Чернігівської області (не повернення з шпиталю) з 16.11.2022.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 № 346 майор ОСОБА_1 . Командир 2 стрілецького батальйону вважається таким, що поступив на стаціонарне лікування у Військову частину НОМЕР_5 АДРЕСА_2 , до НВМКЦ ГВКГ (головного військового клінічного госпіталю) м. Київ з 05.12.2022.

Службовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_1 знехтував виконанням своїх службових обов`язків не попередивши свого безпосереднього начальника (Командира Військової частини НОМЕР_1 ) про намір продовжувати стаціонарне лікування, обмежившись лише відповідним листом на адресу Військової частини НОМЕР_1 .

Також відповідно до перевідного епікризу від 14.12.2022 встановлено, що майор ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричній клініці з 05.12.2022 по 14.12.2022 та переведений до загальнотерапевтичної клініки для спостереження та подальшого лікування.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 № 746 «Про результати службового розслідування за фактом невиконання службових обов`язків майором ОСОБА_1 . Командиром 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 » за результатами якого було направлене клопотання на ім`я Командира Військової частини НОМЕР_3 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 . Командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 у вигляді: «позбавлення військового звання на один ступінь».

Службовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_1 в період з 14.11.2022 по 06.12.2022 документів які підтверджували перебування в медично-лікувальних закладах не надав та на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надсилав.

Службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець майор ОСОБА_1 не перебуваючи в невідкладному стані та не потребуючи екстреної медичної допомоги не з`явився на службу після виписки та не звернувся за медичною допомогою встановленим порядком до медичної роти військової частини.

Крім того, в діях майора ОСОБА_1 вбачаються ознаки скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 Кримінального Кодексу України (ухилення від виконання обов`язків шляхом самокалічення або іншим шляхом).

За результатами службового розслідування Комісією запропоновано, за порушення військової дисципліни в умовах правового режиму воєнного стану, порушення вимог статей. 11, 12, 14, 16, 101, 102, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, неналежне виконання службових обов`язків з метою ухилення від їх виконання, неприбуття з шпиталю без поважних причин, начальнику відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 направити клопотання на ім`я Командира Військової частини НОМЕР_3 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 . Командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 відповідно до статей 5, 45, 48, 55, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у вигляді «пониження в посаді».

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.12.2022 № 782 внесено пропозицію щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониженні в посаді.

Також, вказаним наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 № 782 надано розпорядження помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово економічної служби Військової частини НОМЕР_1 (у разі не позбавлення на момент завершення службового розслідування):

- відповідно до п. 5 розділу 16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, майора ОСОБА_1 . Командира 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 позбавити премію в повному обсязі за листопад та грудень 2022 року;

- відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами) «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» майору ОСОБА_1 . Командиру 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 не виплачувати грошове забезпечення за час відсутності на службі з 14.11.2022 по 06.12.2022;

- майору ОСОБА_1 . Командиру 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 не виплачувати додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 відповідно до п. 9.4 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 за листопад та грудень 2022 року.

Вважаючи наказ від 16.11.2022 № 312 в частині визнання Позивача таким, що самовільно залишив місце розташування підрозділу (не повернувся з лікувального закладу), наказ від 26.12.2022 № 746 в частині накладення дисциплінарного стягнення, наказ від 31.12.2022 № 782 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, та позбавлення грошового забезпечення протиправними, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними наказами від 26.12.2022 № 746 та від 31.12.2022 № 782 Позивача не було притягнуто до відповідальності, а лише доручено направити клопотання на ім`я Командира Військової частини НОМЕР_1 , який в силу положень ст. 56 Дисциплінарного статуту уповноважений накладати на Позивача дисциплінарні стягнення.

Суд першої інстанції вважав, що обраний Позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправними та скасування наказів Командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 № 746 та від 31.12.2022 № 782 в частині притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, самі по собі не сприяють ефективному відновленню порушеного права, оскільки останнє відсутнє.

Суд першої інстанції також звертав увагу, що згідно з Наказом від 14.02.2023 № 47 Позивача звільнено з посади, яку він обіймав до проведення службових розслідувань у званні «майор», що свідчить про відсутність реалізації наказів від 26.12.2022 № 746 та від 31.12.2022 № 782.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для їх скасування відсутні.

Щодо наказу від 16.11.2022 № 312, суд першої інстанції зазначив, що твердження Відповідача про самовільне залишення Позивачем військової частини є надуманими та не підтверджуються відповідними доказами.

З огляду на наведене, наказ від 16.11.2022 № 312 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені обставини щодо відсутності Позивача на службі через проходження стаціонарного лікування на законних підставах та визнання висновків Відповідача протиправними, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній не мав права позбавляти Позивача на період лікування грошового забезпечення у вигляді премії та додаткової винагороди, а тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 2, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

- підготовку громадян до військової служби;

- приписку до призовних дільниць;

- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

- проходження військової служби;

- виконання військового обов`язку в запасі;

- проходження служби у військовому резерві;

- дотримання правил військового обліку.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 3 Закону № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з абз. 4 ст. 45 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Статтею 56 Дисциплінарного статуту визначено, що командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) ст. 48 цього Статуту.

Положеннями ст. 83-85 Дисциплінарного статуту встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно з п. 2 розділу I Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування призначається у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені;

- якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з п. 3 розділу II Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення перелічених в даному пункті обставин.

Відповідно до п. 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з п. 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач з 20.09.2022 та 28.09.2022 проходив огляд у лікаря в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» і такий огляд проводився на підставі відповідних направлень та з дозволу командування.

Зазначене також підтверджується поясненнями лейтенанта медичної служби Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , наданими під час проведення службового розслідування, яка пояснила, що Позивач проходив огляд у лікаря 28.09.2022 на підставі направлення від 27.09.2022 № 3723. Також слід зазначити, що проходження стаціонарного лікування в НВМКЦ «ГВКГ» підтверджується відповідним наказом про вибуття Позивача на лікування від 10.10.2022 № 274, про що також зазначено в Акті службового розслідування. Період перебування Позивача на лікуванні в НВМКЦ «ГВКГ» з 10.10.2022 до 14.11.2022, підтверджується також виписним епікризом від 14.11.2022 № 13341/1534 (а.с. 12).

З 14.11.2022 Позивач був переведений для продовження стаціонарного лікування з НВМКЦ «ГВКГ» до Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна». Факт переведення Позивача до іншого лікувального закладу підтверджується повідомленням з НВМКЦ «ГВКГ» Командиру Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 13).

Таким чином, доводи Відповідача про те, що Позивач не повідомляв командування про своє переведення спростовується вищевикладеним.

Відповідно до виписного епікризу від 14.11.2022 № 13341/1534 ОСОБА_1 після лікування в ДЗ ЦПЗРВ «Лісова поляна» мав прибути в клініку психіатрії НВМКЦ «ГВКГ». В ДЗ ЦПЗРВ «Лісова поляна» Позивач проходив стаціонарне лікування з 14.11.2022 до 05.12.2022, що підтверджується випискою із карти стаціонарного хворого від 05.12.2022 № 000504/2022 (а.с. 14).

Крім цього, з 05.12.2022 до 20.01.2023 Позивач продовжив стаціонарне лікування в НВМКЦ «ГВКГ», що підтверджується виписним епікризом від 20.01.2023 № 15876/1991 (а.с.22).

Під час проходження лікування в НВМКЦ «ГВКГ» постановою ВЛК Позивача визнано непридатним до військової служби, що підтверджується виписним епікризом від 20.01.2023 № 15876/1991 та свідоцтвом про хворобу № 67-п від 18.01.2023 (а.с. 22-24).

Таким чином, доводи Відповідача про самовільне залишення Позивачем Військової частини НОМЕР_1 спростовуються наявними в матеріалах даної адміністративної справи доказами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування п. 12.5 наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 № 312 (по стройовій).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу грошове забезпечення (в тому числі премію та додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») за період з 01.11.2022 по 20.01.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Позивача позбавлено грошового забезпечення на підставі положень п. 9.4 окремого доручення Міністра оборони від 23.06.2022 № 912/з/29, п. 15 Розділу І, п. 5 Розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 15 Розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно з п. 5 Розділу ХVІ Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Крім цього, Міністр оборони окремим дорученням від 23.06.2022 № 912/з/29 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 встановив, що не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи встановлені судом обставини щодо відсутності Позивача на службі через проходження стаціонарного лікування на законних підставах та визнання висновків Відповідача протиправними, останній не мав права позбавляти Позивача на період лікування грошового забезпечення у вигляді премії та додаткової винагороди.

Таким чином, позовні вимоги в зазначеній частині також підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Оксененко