Справа № 420/19158/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2016 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років з 01.12.2019 р. з обмеженням пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р., виданої станом на листопад 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.12.2019 р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з основним розміром 90 % на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р., виданої станом на листопад 2019 року, без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 р. по день проведення перерахунку.

Позовні вимоги мотивує тим, що ГУ ПФУ в Одеській області позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90 % суми грошового забезпечення. Здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до Постанови № 103, основний розмір пенсії позивача був визначений у розмірі 70 % грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 р. Вважає такі дії ГУ ПФУ в Одеській області протиправними, оскільки положення ст.13 Закону № 2262-ХІІ стосовно граничного розміру пенсії виходячи з 70 % суми грошового забезпечення стосуються призначення пенсії, а не його перерахунку. Крім того, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5485/22 від 30.06.2022 р. позивачу перерахована пенсія на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 33-36-3107 від 16.08.2021 р., наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", та виплата пенсії обмежена максимальним розміром. Вважає такі дії безпідставним, тому й звернувся до суду.

Ухвалою від 31.07.2023 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

11.08.2023 р. відповідач повідомив про неможливість надати суду матеріали пенсійної справи позивача, оскільки дана пенсійна справа на час воєнного стану знаходиться на зберіганні поза межами Одеської області.

18.08.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивачу з 17.11.2002 р. призначено пенсію за вислугу у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до заяви позивач, отримує з 24.04.2018 р. пенсію по інвалідності згідно із Законом № 2262 у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. у справі № 420/5485/22, позивачу 08.11.2022 р. проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 р. на підставі довідки № 33/36-3107 від 16.08.2021 р., виданою Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", виходячи з розміру 80 % відповідної суми грошового забезпечення, який с незмінним до теперішнього часу. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, підстави для визнання протиправними дій відповідача, відсутні.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та йому з 17.11.2002 р. призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

З 24.04.2018 р. позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80 % грошового забезпечення.

Відповідно до даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. у справі № 420/5485/22, яке набрало законної сили 02.08.2022 р., визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 р. на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р., виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст.43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.12.2019 р. перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р., виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст.43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 р. по день проведення перерахунку.

На виконання зазначеного рішення 08.11.2022 р. проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 р. у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р.

18.04.2023 р. позивач через свого представника звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, згідно якої просив перерахувати та виплачувати заявнику пенсію у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 988, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 01.12.2019 р. і надалі, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 25.04.2023 р. № 1500-0308-8/49524 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 17.11.2002 р. відповідно до Закону України від 09.04.1992 р. № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до заяви ОСОБА_1 , отримує з 24.04.2018 р. пенсію по інвалідності згідно із Законом у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення. Станом на 01.01.2015 р. грошове забезпечення позивача складалось з: посадового окладу; окладу за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 40 %; роботи з таємн. виробами, носіями док. 15 % 15 %; надбавки за особливо важливі завдання 42 %; премії 17 %. З прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунок пенсії ОСОБА_1 було здійснено з 01.01.2016 р. На підставі наданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними за січень 2016, виходячи з розміру 80 % відповідної суми грошового забезпечення та складалося з: посадового окладу; окладу за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 50 %; роботи з таємн. виробами, носіями док. 15 %, 15 %; премії 2,84 %. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. по справі № 420/5485/22 ОСОБА_1 08.11.2022 р. проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 р. виходячи з розміру 80 % відповідної суми грошового забезпечення, який є незмінним до теперішнього часу.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення під час перерахунку пенсії з 01.01.2016 р., а також проведення перерахунку пенсії за вислугу років з 01.12.2019 р. з обмеженням пенсії максимальним розміром протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закону № 2262-ХІІ).

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абз.3 преамбули до Закону № 2262-ХІІ).

Право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262-ХІІ мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту (пп."б" ч.1 ст.1-2 Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно ст.18 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 21 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

З аналізу даних правових норм слідує, що Законом № 2262-ХІІ передбачено призначення пенсії за вислугу років та пенсії по інвалідності, у зв`язку з чим і розмір відсоткового значення при призначенні однієї із цих видів пенсій є різним.

З матеріалів справи слідує, що позивачу 17.11.2002 р. призначено пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із розрахунку основного розміру 90 % грошового забезпечення, що відповідає вимогам ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років).

В подальшому за заявою ОСОБА_1 відповідачем з 24.04.2018 р. призначено позивачу пенсії по інвалідності (2 група) у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення, що узгоджується з вимогами п."а" ч.1 ст.21 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно листа ГУ ПФУ в Одеській області від 25.04.2023 р. № 1500-0308-8/49524 та перерахунку пенсії від 22.04.2023 р. ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80 % грошового забезпечення.

Оскільки позивачу за його заявою з 24.04.2018 р. призначено пенсію по інвалідності, то відповідачем правомірно визначено відсоткове значення розміру пенсії - 80 % грошового забезпечення, що є максимальним розміром відповідно до п."а" ч.1 ст.21 Закону № 2262-ХІІ.

Доводи позивача про протиправне зменшення розміру пенсії з 90 % до 70 % з 01.01.2016 р. не підтверджені жодними доказами та спростовуються наявним в матеріалах справи перерахунком пенсії від 22.04.2023 р., згідно якого розмір пенсії позивача по інвалідності визначено у розмірі 80 %.

Твердження позивача про необхідність виплати пенсії у розмірі 90 % не ґрунтуються на вимогах законодавства, так як 90 % було визначено ОСОБА_1 при призначенні пенсії з 17.11.2002 р. за вислугу років, в той же час з 24.04.2018 р. позивачу призначено пенсії по інвалідності у розмірі 80 %, який є максимальним та не змінювався з дати призначення пенсії по інвалідності до теперішнього часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивачу з 90 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2016 р. та зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років з 01.12.2019 р. з обмеженням пенсії позивачу максимальним розміром при перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011 р.

Відповідно до ст.2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 р. "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

Згідно п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 р.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення ст.2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 р. у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 р. у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 р., що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст.ст.1, 8, 92 Конституції України, а також на ст.9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

У постанові від 16.12.2021 р. у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Таким чином, обмеження ГУ ПФУ в Одеській області з 01.12.2019 р. максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 р. максимальним розміром після проведення її перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5485/22 від 30.06.2022 р. та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 33-36-3107 від 16.08.2021 р., наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області".

В той же час позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії з 01.12.2019 р. з основним розміром 90 % задоволенню не підлягають, оскільки позивачу з 24.04.2018 р. призначено пенсію по інвалідності у розмірі 80 % грошового забезпечення, тобто в максимальному розмірі, встановленому для даного виду пенсії.

Також безпідставними є вимоги щодо здійснення без обмеження максимальним розміром перерахунку пенсії за вислугу років, так як позивач отримує пенсію не за вислугу років, а по інвалідності.

Щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії із врахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії з 01.12.2019 р. без обмеження максимальним розміром, а оскільки позивач до теперішнього часу отримував пенсію не у повному розмірі з вини органу Пенсійного фонду України, то її різниця має бути виплачена за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо проведення перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з 01.12.2019 р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р. з обмеженням максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) здійснити з 01.12.2019 р. перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" № 33/36-3107 від 16.08.2021 р. без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 р. по день проведення перерахунку.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко