Справа № 160/18581/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с від 14.07.2023р. (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) «По особовому складу», відповідно до якого переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17.07.2023р. підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), звільнивши з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу», відповідно до якого призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи з 17.07.2023р.;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с від 14.07.2023р. (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) «По особовому складу» та наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу» є протиправними, грубо порушують трудові права позивача, а тому підлягають скасуванню.
Позивач зазначає, що спір виник у зв`язку з переведенням (переміщенням) позивача з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції. При цьому, ані згоди на таке (переведення), ані рапорту позивач не надавав. Водночас, позивач вважає, що переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо виключно за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
Ухвалою суду від 26.07.2023р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
14.08.2023 року відповідачем - 2 через систему «Електронний суд» надано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач 2 зазначає, що призначення позивача на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського РВПГУНП в Донецькій області було зумовлено необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області. Станом на 17.07.2023р. некомплект посад поліцейських Волноваського РВПГУНП в Донецькій області склав 143 од. (57,4%), зокрема у відділі кримінальної поліції 5 од. (16,6%), що безумовно впливає на якість та ефективність несення служби. Некомплект призводить до постійного та значного службового навантаження на поліцейських. Крім того, з початком контрнаступальних дій сил оборони України поступово звільняється тимчасово окупована територія Донецької області, у зв`язку з чим, забезпечення виконання повноважень поліції, у тому числі на деокупованих територіях, також потребує залучення додаткової кількості поліцейських для виконання відповідних завдань. У зв`язку з вищевикладеним, заступником начальника Головного управління начальником кримінальної поліції ГУНП в Донецькій області полковником поліції Р. Ткаченком порушено клопотання про призначення позивача на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського РВПГУНП в Донецькій області. Викладені обставини справи не спростовуються позивачем та матеріалами позовної заяви.
Посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19, представник відповідача 2 вказує, що відсутність у Законі № 580-VIII норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, винесених раніше.
Тобто, на думку відповідача - 2, згода поліцейського у такому випадку не потрібна навіть при переміщені його в іншу місцевість. Спірні накази відносно позивача винесено уповноваженими керівниками відповідно до норм статті 65 Закону № 580-VIII та не суперечать чинним нормам законодавства, посилання позивача на норми КЗпП України є неприйнятними, а правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані у цих правовідносинах через те, що вони були зроблені у правовідносинах, які виникли ще до внесення змін у Закон № 580-VIII.
Відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
16.08.2023р. позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що в оскаржуваному наказі ГУНП в Дніпропетровській області не наведено жодних чітких обставин, передбачених ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», настання якої б було наслідком звільнення ОСОБА_1 з посади та переведення (переміщення) його на іншу посаду, в іншій місцевості.
Оскаржуваний наказ містить лише загальні посилання на частини статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», що ставить позивача в правову невизначеність.
Лише на адвокатський запит адвоката позивача, відповідачем - 1 було надано копію листа ГУНП в Донецькій області від 1207.2023 року № 1743/01/12-2023, в якому начальник відповідача - 2 просить розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих ГУНП в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження ГУНП в Донецькій області у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 %.
Крім того, на адвокатський запит було надано копію доповідної записки начальника УКЗГУНП в Дніпропетровській області на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів підібрано для переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 71 поліцейського, а також вказано про можливість здійснення такого переведення.
Позивач звертає увагу на те, що у вказаній доповідній записці зазначено лише кількість поліцейських без зазначення їх прізвищ.
Крім того, до цієї ж записки й у якості додатків вказано про 17 рапортів, натомість ані до суду, ані на адвокатський запит такі не надаються.
У той же час позивач не писав рапортів на переведення його з ГУНП в Дніпропетровській області до ГУНП в Донецькій області.
Посилання ж в оскаржуваному наказі ГУНП в Дніпропетровській області на лист ГУНП в Донецькій області та доповідну записку, в яких містяться твердження про введення воєнного стану є також протиправними, оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено таких підстав для переведення (переміщення) в розумінні саме ст. 65 вказаного Закону.
Також, позивач вважає, що в даній справі неможливо застосовувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 346 КАС України, відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати, суд фактично у неналежний процесуальний спосіб відступив від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду.
В іншій частині позивачем підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
21.08.2023 року відповідачем - 2 через систему «Електронний суд» надано до суду заперечення, в яких останній зазначає, що в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19 не було відступу від раніше зроблених висновків Верховного Суду. Винесення постанови Верховного Суду було зумовлено внесенням змін до Закону України Про Національну поліцію, Законом України Про внесення змін до законів України Про Національну поліцію та Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2022р. № 2123-ІХ. Тому, на думку відповідача - 2, посилання позивача на ч. 1 ст. 346 КАС України є недоречними.
Висновки, зроблені у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані у зв`язку з тим, що вони були зроблені у правовідносинах, які виникли ще до внесення змін у Закон № 580-VIII. За таких обставин правовідносини з питань переміщення по службі поліцейських, що виникли до внесення змін у Законі України Про Національну поліцію та після внесення змін не є подібними.
У зв`язку з викладеним, відповідач - 2 вважає заперечення позивача на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
22.08.2023 року відповідачем - 1 надано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування відзиву зазначено, що переведення позивача для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області переслідувало легітимну мету та пов`язано з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби, у зв`язку з чим вважає наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023р. № 458 о/с (зі змінами, внесеними наказом від 17.07.2023р. № 463 о/с), законним та таким, що не суперечить Конституції України і законам України та з урахуванням військового стану в країни відповідає і суспільним інтересам і іншим загально-правовим засадам.
Крім того, зазначено, що ГУНП в Дніпропетровській області було правомірно скасовано наказ про надання частини невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, підполковнику поліції Рашевському Сергію Павловичу на 14 діб, з 17 по 30 липня 2023 року, у зв`язку із переміщенням у порядку переведення позивача для більш ефективної служби, в інтересах служби в поліції під час дії воєнного стану до іншого органу поліції в іншій місцевості (наказом ГУНП від 14 липня 2023 року № 458 о/с та наказом ГУНП в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с), враховуючи несення служби поліцейськими у посиленому варіанті. При цьому, позивач не позбавлений права на відпустку, зокрема частини невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, оскільки з 16.07.2023 року позивач перебував на лікарняному, у зв`язку з чим, фактично з 17.07.2023 не міг перебувати у відпустці.
Відповідач 1 вказує, що переведення позивача в інтересах служби у порядку статті 65 Закону № 580-VIII здійснено на підставі 1) ініціативного листа керівника органу поліції - ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023р. № 1743/01/12-2023, 2) рішення керівника поліції - ГУНП в Дніпропетровській області до доповідної записки від 14.07.2023р. № 20/2821 та 3) подання про призначення позивача на посаду в ГУНП в Донецькій області, що повністю відповідає правовій процедурі, встановленій статтями 60, 65 Закону № 580-VIII (в редакції, що діє з 01.05.2022р.) та Порядком № 1235.
Таким чином, звільнення із займаної посади підполковника поліції ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023р. № 458 о/с (зі змінами, внесеними наказом від 17.07.2023 № 463 о/с) здійснено, у зв`язку з його переведенням в інтересах служби на рівнозначну посаду до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, як то передбачено чч. 1, 7, 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», а отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо поновлення на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції та у разі ухвалення на його користь судового рішення допущення в цей частині до негайного виконання у відповідності до приписів ст. 371 КАС України.
В іншій частині заперечення відповідача - 1 є тотожними запереченням відповідача - 2.
Відповідач - 1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
24.08.2023 року, не погоджуючись із позицією відповідача - 1, позивачем надано до суду відповідь на відзив ГУНП в Дніпропетровській області, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і у відповіді на відзив ГУНП в Донецькій області.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), підполковник поліції, проходить службу в органах Національної поліції України, з 13.06.2023 року, відповідно до п. 2 чт. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщений (у зв`язку з проведенням реорганізації) на посаду начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 о/с від 14.07.2023 року (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 року № 463 о/с) «По особовому складу», відповідно до частин 1, 7 та 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17 липня 2023 року підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), звільнивши з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції, на підставі доповідної записки від 14.07.2023 року № 20/2821 та листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 року №1743/01/12-2023.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 року № 298 о/с «По особовому складу», відповідно до частин 1, 7 та 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17 липня 2023 року.
Позивач, вважаючи вказані накази протиправними та такими, що грубо порушують його трудові права, а тому підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано положеннями Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII).
Згідно з частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 59 Закону № 580-VIII).
Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону №580-VIII).
У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення (ч.ч. 10-11 ст. 65 Закону № 580-VIII).
Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235 у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.
Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.
Спір у цій справі виник у зв`язку з переміщенням позивача з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
Законом №580-VIII встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення.
Суд звертає увагу, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.
Подібний висновок було викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі №420/5192/18.
Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Суд зазначає, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.
У спірних правовідносинах встановлено, що позивач проходив службу на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та був переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Однак, рапорту чи згоди на таке переміщення позивач не давав.
З цього приводу суд зазначає, що пунктом 1 розділу I Закону України № 2123-IX від 15.03.2022р. "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", що набрав чинності 01.05.2022р., внесені зміни до Закону №580.
Частину восьму статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" було доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім того, згідно статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.
Проте, в оскаржуваному наказі не конкретизовано підстави, у зв`язку з якими позивач переводиться до іншого місця служби. До того ж, спірним наказом позивача переміщено на посаду не тимчасово на період введення воєнного стану, а зазначено «для подальшого проходження служби».
А, отже, до спірних правовідносин відповідач повинен був застосувати Кодекс законів про працю України.
У постанові від 17.02.2015р. № 21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.
Відповідно до частини першої статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
Така правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 17.10.2019р. в справі № 420/5192/18, від 11.08.2020р. в справі № 620/2624/19, від 12 травня 2022 року в справі № 400/2741/19.
Такого ж висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 05.05.2023р. у справі №120/5384/22.
Слід звернути увагу на те, що законодавством чітко не визначено що включає в себе таке поняття як «інша місцевість».
З урахуванням цього можливо керуватися тим розумінням місцевості, що наведене в постанові Кабінету Міністрів України "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість". Інша місцевість відповідно до п. 1 цієї постанови - це інший населений пункт. Оскільки іншого, більш обґрунтованого визначення іншої місцевості немає, воно може бути використане в трудовому праві як таке, яке має загальне значення. При цьому слід враховувати, що деякі міста відповідно до встановленого територіального поділу включають у себе не тільки села, селища, але навіть й інші міста.
Як встановлено судом вище, ані рапорту, ані згоди на переміщення з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та призначення його на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області, позивач не надавав.
Слід також зазначити, що зміст оскаржуваного наказу не обґрунтований підставами передбаченими частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач - 1 ні при прийнятті наказу, ні під час розгляду справи в суді не обґрунтував належним чином, в чому саме полягають інтереси служби у даному випадку.
Більше того, судом встановлено, що лише на адвокатський запит адвоката позивача, відповідачем - 1 було надано копію листа ГУНП в Донецькій області від 1207.2023 року № 1743/01/12-2023, в якому начальник відповідача - 2 просить розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих ГУНП в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження ГУНП в Донецькій області у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 %.
Крім того, на адвокатський запит було надано копію доповідної записки начальника УКЗГУНП в Дніпропетровській області на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів підібрано для переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 71 поліцейського, а також вказано про можливість здійснення такого переведення.
Посилання ж в оскаржуваному наказі ГУНП в Дніпропетровській області на лист ГУНП в Донецькій області та доповідну записку, в яких містяться твердження про введення воєнного стану є також протиправними, оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено таких підстав для переведення (переміщення) в розумінні саме ст. 65 вказаного Закону.
Суд вважає, що у даній справі не можливо застосовувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19 з огляду на наступне.
Так, у вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Закон №580-VIII встановлює підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте ним не визначено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення. Беручи до уваги, що Законом №580-VIII не врегульовано питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством. Отож переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.
На переконання суду, саме така правова позиція повинна бути застосовна під час розгляду цієї справи.
У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №260/91/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
В даному випадку були внесені зміни до ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII, що набрали чинності з 01.05.2023 року.
Зокрема, за приписами абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Проте, в даному випадку, неврегульованим залишилося питання щодо порядку переміщення поліцейського на іншу посаду саме в іншу місцевість.
Отже, решта доводів сторін висновків суду не спростовують та не є вирішальними у цій справі.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ №458 о/с від 14.07.2023р. (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) «По особовому складу», відповідно до якого переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17.07.2023р. підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), звільнивши з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції, прийнятий необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, не розсудливо, а також не пропорційно (без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)), що є підставами для визнання його протиправним та скасування.
Суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимогу визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу», відповідно до якого призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи з 17.07.2023 року.
Натомість, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу» позивача було призначено на посаду старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції, у зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити відділ в резолютивній частині рішення.
Оскільки наказ №458 о/с від 14.07.2023р. (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) «По особовому складу» є протиправним та підлягає скасуванню, то й наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу», згідно з яким призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції з 17.07.2023р., є також протиправним та підлягає скасуванню.
Скасування вищезазначених наказів, у силу вимог частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, є підставою для поновлення позивача на попередній роботі, а саме, на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції.ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Таким чином, рішення у частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами частин першої, другої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даної позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 25.07.2023 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області пропорційно.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 262, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с від 14.07.2023р. (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) «По особовому складу», відповідно до якого переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17.07.2023р. підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), звільнивши з посади начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023р. №298 о/с «По особовому складу», відповідно до якого призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_1 (0044707), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції з 17.07.2023р.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору протидії шахрайству відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 50 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 50 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 50 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 50 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено 25.09.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька