Справа № 420/9550/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9550/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2022 року (суддя Білостоцький О.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 03.10.2023) по справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Торг" про тимчасову заборону (зупинення) діяльності,-

В С Т А Н О В И В:

8 червня 2021 року Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулася до адміністративного суду з позовом до ТОВ "СГ Торг", в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила тимчасово заборонити (зупинити) діяльність відповідача в частині:

- використання джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме генераторів електроенергії на АГЗП, розташованих за адресами: м. Одеса, вулиця Космонавта Комарова, 12 (майданчик №2); м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 94 до отримання дозволу на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

- зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі, об`ємом 27 м3, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Овідіопольська дорога, 3а, до отримання висновку з оцінки впливу на довкілля.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновкам суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимогі Інспекції.

На думку апелянта, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків, є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 1 по 14 квітня 2021 року Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ "СГ Торг" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони навколишнього середовища.

Під час позапланової перевірки здійснювалось обстеження автогазозаправочних пунктів (АГЗП), що належать ТОВ "СГ Торг" за адресами: м. Одеса, вул. Желябова, 3; м. Одеса, вул. Дальницька, 49/1; м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12; м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94; м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3а та м. Одеса, вул. Інглезі (кінцева зупинка тролейбусів маршрутів №9 та №10).

За результатами проведення перевірки було складено акт від 14.04.2021 року №223, за висновками якого:

1) на підприємстві не визначено склад та властивості відходів, що утворюються (п. "в" ч. 1 статті 17 ЗУ №187/98);

2) ТОВ "СГ Торг" не виявляє і не веде первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються. Крім того встановлено, що ТОВ "СГ Торг" не веде облік відходів за формою 1- BT (п. "г" ч. 1 статті 17 ЗУ №187/98; абз. 1 п. 4 Порядку затвердженого ПКМУ №2034, пункт 1.1 Розділу 1 Інструкції затвердженої наказом №342);

3) ТОВ "СГ Торг" здійснює експлуатацію резервуарів для зріджених вуглеводних, газів, систем газопостачання зрідженим газом/колонок паливо-роздавальних для зрідженого газу/заправних пістолетів для роздачі ЗВГ, генераторів електроенергії. Експлуатація даного обладнання супроводжується викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (вуглеводневі гази). У порушення ч. 5 ст. 11 ЗУ №2707 викиди забруднюючих речовин з вищезазначених джерел викидів здійснюється за відсутності дозволу на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (ч. 5 статті 11 ЗУ №2707);

4) ТОВ "СГ Торг" за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3/a здійснює поверхневе зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі об`ємом 27 м3 (дозвіл №595.19.51, виданий Головним управлінням Держпраці в Одеській області від 02.09.2019 року) за відсутності висновку оцінки впливу на довкілля (п. 4 ч. 3 ЗУ "Про оцінку впливу на довкілля");

5) на території АГЗП ТОВ "СГ Торг", які перевірялись, відсутнє влаштування очисних споруд для очищення поверхневих дощових стоків, випадково забруднених нафтопродуктами, встановлення яких передбачено Переліком технологічних заходів щодо забезпечення стандартного рівня екологічної безпеки АЗС (додаток 7.2 до ДБН 360-92) (абз. 12 ст. 35 ЗУ "Про охорону земель"; додаток 7.2 до ДБН 360-92);

6) відповідачем в ході проведення перевірки не надано наступні документи: висновок державної екологічної експертизи по АГЗП ТОВ "СГ Торг", що підлягали перевірці та є об`єктами, які становлять підвищену екологічну небезпеку; документи, що підтверджують державну реєстрацію об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки; декларацію безпеки об`єкта підвищеної небезпеки; паспорт потенційно небезпечного об`єкта; договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності об`єкта (об`єктів) підвищеної небезпеки; плани локалізації і ліквідації аварій на об`єктах підвищеної небезпеки; звіт (звіти) з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; звіт (звіти) з інвентаризації відходів, технічні паспорти на відходи; додаток №1 до договору суборенди від 29.10.29/10/18 (абз. 4 статті 11 ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

З висновками акту перевірки представник ТОВ "СГ Торг" не погодився, зазначив про надання зауважень до зазначених висновків.

На підставі акту перевірки Державною екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було також складено припис №156 від 21.04.2021 року, яким було встановлено ТОВ "СГ Торг" строки для усунення порушень вимог законодавства у охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони навколишнього середовища.

Крім того, стосовно посадової особи ТОВ начальника станції АГЗП "СГ Торг" Ромащука В.А. було складено протокол №001106 від 14.04.2021 року про адміністративне правопорушення та постановою №001106 від 20.04.2021 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначений протокол №001106 від 14.04.2021 року був оскаржений ОСОБА_1 до Малиновського районного суду м. Одеси в межах справи №521/6418/21.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2021 року по справі №521/6418/21 адміністративне провадження відносно вказаної особи було закрито через те, що відповідальність за порушення вимог щодо роботи суб`єктів господарювання можуть нести тільки суб`єкти господарювання, а не їх працівники, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єктів господарювання, у якому працюють.

В подальшому, 19 серпня 2021 року по 1 вересня 2021 року Державною екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було проведено повторну перевірку ТОВ "СГ Торг", зокрема, щодо виконання ТОВ "СГ Торг вимог припису №156 від 21.04.2021 року.

За результатами проведення перевірки було складено акт від 01.09.2021 року №678, яким встановлено, що ТОВ "СГ Торг" на виконання вимог припису №156 від 21.04.2021 року отримало дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на газороздавальні колонки, резервуари з СВГ V=9,96 м3 зливні рукава, фільтри, трубопроводи та запірну арматуру (АГЗП за адресами: 65005, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Желябова буд. 3; Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Інглезі (кінцева зупинка тролейбусів маршрутів №9 та №10); Одеська обл., м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Дальницька, буд. 49; Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Космонавта Комарова, буд. 12 (майданчик №2); Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Люстдорфська дорога, буд. 94), а також ємність із дизпаливом, 2 ємності із бензином (резервуар трисекційний 3 паливом), паливо-роздавальні колонки, газороздавальні колонки, резервуари з СВГ V=9,96 м3, зливні рукава, фільтри, трубопроводи та запірну арматуру (АЗС за адресою: Одеська обл., місто Одеса, Малиновський р-н, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3а).

Разом з тим, в ході проведення перевірки припису встановлено, що ТОВ "СГ Торг" нe отримало дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на генератори електроенергії на АГЗП за адресами: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Космонавта Комарова, буд. 12 (майданчик №2); Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Люстдорфська дорога, буд. 94.

Крім того, АЗС ТОВ "СГ Торг" за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3А здійснює експлуатацію 3-х секційного резервуара об`ємом 27 м3 (дозвіл №595.19.51, виданий Головним управлінням Держпраці в Одеській області від 02.09.2019 року, бухгалтерська довідка ТОВ "СГ Торг"), з якого здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, проте в отриманому дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на АЗС на АЗС ТОВ "СГ Торг" за адресою: Одеська обл., місто Одеса, Малиновський р-н, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3а, зазначено джерело утворення забруднюючих речовин - резервуар з СВГ V=9,96 м.

Перевіркою також встановлено, що ТОВ "СГ Торг" не виконано п. 4 припису №156 від 21.04.2021 року, а саме: не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі об`ємом 27 м3 (дозвіл №595.19.51, виданий ГУ Держпраці в Одеській області від 02.09.2019 року) на АЗС ТОВ "СГ Торг" за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3А. В ході перевірки припису ТОВ "СГ Торг" надано наказ від 06.05.2021 року №11/1, згідно з яким припинено діяльність АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3-а з 07.05.2021 року, що не відповідає дійсності, оскільки фактичним виїздом на АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3-а встановлено робочий стан вказаної АЗС.

Також в акті вказано, що ТОВ "СГ Торг" не у повному обсязі виконано пункт 6 припису, а саме: ТОВ "СГ Торг" не надано наступні документи: висновок державної екологічної експертизи по АГЗП та АЗС ТОВ "СГ Торг", що підлягали перевірці та є об`єктами, які становлять підвищену екологічну небезпеку; технічні паспорти на відходи.

У зв`язку із становленням факту часткового невиконання ТОВ "СГ ТОРГ" законних розпоряджень (приписів) посадових осіб органу державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулася до суду з даним адміністративним позовом про тимчасову заборону діяльність ТОВ "СГ Торг" в частині: використання джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі, об`ємом 27 м3.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у позові не наведено обґрунтованих підстав та не надано допустимих і належних доказів, які б свідчили про необхідність тимчасово заборонити (зупинити) діяльність ТОВ "СГ Торг".

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з частиною третьою статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Частиною першою статті 42 Конституції України проголошено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

У той же час, у частині першій статті 50 Конституції України закріплено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

З огляду на вищезазначені конституційні положення колегія суддів доходить висновку, що поняття "безпека життя і здоров`я людини" слід розуміти у широкому значенні, яке охоплює різноманітні сфери суспільно-управлінських відносин, в яких застосування та тлумачення норм законодавства слід розглядати, головним чином, в аспекті створення максимальних гарантій безпечності людини та її відчуття захищеності, що також є основою суспільного інтересу. Пріоритет такого інтересу, за загальним правилом, над приватним інтересом (зокрема, у формі права власності, права на підприємницьку діяльність) у випадку їх конкуренції підтверджується також положеннями частини першої статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2023 року у справі № 240/29665/21.

Відповідно до статті 35 Закону України від 25.06.1991 року №1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі Закон №1264-XII) державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Згідно з частиною першою статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;

обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону №1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі Закон №877-V) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, актом Державною екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 14.04.2021 року №223, складеним за результатом проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), встановлено недотримання ТОВ "СГ Торг" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони навколишнього середовища.

З метою усунення встановлених порушень ТОВ "СГ Торг" було винесено припис від 21.04.2021 року за №156.

В ході проведення перевірки виконання зазначеного припису Державною екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було встановлено, що ТОВ "СГ Торг" нe отримало дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на генератори електроенергії на АГЗП за адресами: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Космонавта Комарова, буд. 12 (майданчик №2); Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Люстдорфська дорога, буд. 94.

Крім того, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3/a ТОВ "СГ Торг" здійснює поверхневе зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі об`ємом 27 м3 (дозвіл №595.19.51, виданий Головним управлінням Держпраці в Одеській області від 02.09.2019 року) за відсутності висновку оцінки впливу на довкілля.

Щодо використання джерел викидів забруднюючих речовин (генераторів електроенергії) без отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 16.10.1992 року №2707-XII "Про охорону атмосферного повітря" (далі - Закон №2707-XII) забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Закон №2707-XI спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище та визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.

Згідно із статтею 5 Закону №2707-XI у галузі охорони атмосферного повітря встановлюються такі нормативи: нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря; нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; нормативи гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел; нормативи вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах та впливу фізичних факторів пересувних джерел; технологічні нормативи допустимого викиду забруднюючих речовин. Законодавством можуть встановлюватися й інші нормативи в галузі охорони атмосферного повітря.

Порядок розроблення та затвердження нормативів у галузі охорони атмосферного повітря встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

Зокрема, для оцінки стану забруднення атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря та нормативи гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, рівні шкідливого впливу фізичних та біологічних факторів у межах населених пунктів, у рекреаційних зонах, в інших місцях проживання, постійного чи тимчасового перебування людей, об`єктах навколишнього природного середовища з метою забезпечення екологічної безпеки громадян і навколишнього природного середовища: нормативи якості атмосферного повітря; гранично допустимі рівні впливу акустичного, електромагнітного, іонізуючого та інших фізичних факторів і біологічного впливу на стан атмосферного повітря населених пунктів (частина перша статті 6 Закону №2707-XI).

Статтею 10 Закону №2707-XII визначено обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря. Так підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

Як передбачено частинами п`ятою, сьомою статті 11 Закону №2707-XII, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування.

До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування.

До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.

Законом України "Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" від 19.05.2011 №3392-VI затверджено Перелік таких документів (додаток до Закону), пунктом 30 яких передбачено дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

В супереч наведеним правовим нормам ТОВ "СГ Торг" експлуатує генератори електроенергії на АГЗП за адресами: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Космонавта Комарова, буд. 12 (майданчик №2); Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Люстдорфська дорога, буд. 94 без дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

При цьому колегія суддів вважає помилковими судження суду першої інстанції про те, що генератори електроенергії на АГЗП не належать ТОВ "СГ ТОРГ" на праві власності, оскільки аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язки щодо охорони атмосферного повітря покладені на суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, тобто на користувачів.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "СГ ТОРГ" визнає, що вищезгадані два генератора електроенергії знаходяться у нього у тимчасовому користуванні (т. І а.с. 71-73).

Згідно з частиною першою статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином наявність у ТОВ "СГ Торг" обов`язку отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на генератори електроенергії на АГЗП за адресами: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Космонавта Комарова, буд. 12 (майданчик №2); Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н, вул. Люстдорфська дорога, буд. 94, є доведеним.

Однак, згідно з актом перевірки від 01.09.2021 року №678, на момент проведення позапланового заходу державного контролю відповідачем не був виконаний пункт 10 припису від 29 січня 2021 року.

При цьому колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача про наявні дозволи на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, а саме: - Дозвіл №-232 від 28.04.2021 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами по об`єкту господарювання, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12; Дозвіл № -227 від 30.03.2021 року на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами по об`єкту господарювання, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94, оскільки згідно умов, які встановлюються в дозволі на викиди та надані позивачу звіти з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, вищезгадані дозволи видані не на генератори електроенергії, як об`єкти викидів.

Щодо твердження позивача про обов`язковість отримання відповідачем висновку з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі об`ємом 27 м3 на АЗС ТОВ "СГ Торг" за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3а, то колегія суддів вважає наступне.

Згідно преамбулі Закону України від 23.05.2017 року №2059-VIII "Про оцінку впливу на довкілля" (далі Закон №2059-VIII), цей Закон встановлює правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За змістом частини першої статті 2 Закону №2059-VIII оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:

1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;

2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;

3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;

4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;

5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.

Оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень (частини друга статті 2 цього ж Закону).

Частиною третьою статті 2 названого Закону визначено, що суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону №2059-VIII здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Планована діяльність - це планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 1 Закону №2059-VIII).

Частиною третьої статті 3 Закону №2059-VIII встановлено, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема, поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2059-VIII суб`єкт господарювання забезпечує підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля і несе відповідальність за достовірність наведеної у звіті інформації згідно з законодавством.

Частинами першою - третьою статті 9 Закону №2059-VIII визначено уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження. Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності. При підготовці висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган розглядає та бере до уваги звіт з оцінки впливу на довкілля та звіт про громадське обговорення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 11 Закону №2059-VIII звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, приймаючи рішення про провадження планованої діяльності, зобов`язані врахувати висновок з оцінки впливу на довкілля. У рішенні про провадження планованої діяльності зазначається, що екологічні умови провадження планованої діяльності визначені у висновку з оцінки впливу на довкілля. За рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування рішення про провадження планованої діяльності може включати екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій статті 9 цього Закону.

Якщо після ухвалення висновку з оцінки впливу на довкілля законодавством не передбачається прийняття рішення про провадження планованої діяльності для початку її провадження, висновок з оцінки впливу на довкілля, у якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, вважається рішенням про провадження планованої діяльності.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що зберігання рідкого палива об`ємом 15 кубічних метрів і більше безвідносно до мети зберігання є втручанням в природне середовище, яке справляє значний вплив на довкілля, і потребує здійснення оцінки впливу на довкілля шляхом підготовки суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля та отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, який враховується при прийнятті рішення про провадження суб`єктом господарювання планованої діяльності.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №580/1078/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно генерального плану автозаправного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3а у відповідача на території АЗС наявний 3-х секційний резервуар.

Відповідно до звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на ТОВ "СГ Торг" за адресою: м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3а, складеного ТОВ "Спеціальний проектно-конструкторський інститут" на майданчику автозаправного комплексу розташовані: автомобільна заправна станція (АЗС), що включає, зокрема, резервуар трисекційний з паливом: одна секція місткістю V=15 м3 для зберігання дизельного палива, друга секція місткістю V= 8 м3 для зберігання бензину А-95 та остання секція місткістю V=4 м3 для зберігання бензину А-92; в тому числі автомобільний газозаправний пункт (АГЗП), що включає: резервуар для зберігання скраплених вуглеводневих газів (ЗВГ) місткістю 9,96 м3 з комплектом запобіжної арматури та необхідним обв`язуванням.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки №203/21-3х від 05.04.2021 року вказано, що воно видано на резервуари горизонтальні сталеві Р-4, Р-8, та Р-15 з інвентаризаційними номерами 1/1, 1/2, та 1/3. При цьому згідно градуювальної таблиці до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки №203/21-3х від 05.04.2021 року встановлено, що резервуар Р-8 має місткість 7, 90 м3; резервуар Р-4 3,75 м3; резервуар Р-15 14,3 м3.

Отож ТОВ "СГ Торг" здійснює зберігання викопного палива у 3-хсекційному резервуарі об`ємом 27 м3.

За таких обставин на думку колегії суддів відповідач повинен мати висновок із оцінки впливу на довкілля на виконання вимог частини першої статті 3 Закону №2059-VIII.

Колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача про нездійснення зберігання викопного палива у 3х секційному резервуарі та посилання на наказ від 6 травня 2021 року №11/11 про закриття АЗС за адресою місто Одеса, Малиновський р-н, вул. Овідіопольська дорога, буд. 3а з 07.05.2021 року, оскільки фактичним виїздом позивача на АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3а встановлено її робочий стан, на підтвердження чого надано фототаблицю.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного ТОВ "СГ Торг" до суду надано не було та в матеріалах справи не містяться.

За змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин.

У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної норми, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. З цього випливає обов`язок сторін доказувати факти (обставини). Цей обов`язок у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна доказати факти, на які вона посилається.

Тобто, загальне правило розподілу доказових обов`язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої. Підставу позову повинен довести саме позивач.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76 КАС України).

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17).

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 касаційний суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, у судовому порядку позивачем було доведено, а ТОВ "СГ Торг" не спростовано, провадження останнім господарської діяльності із порушенням вимог природоохоронного законодавства, що зазначені у приписі №156.

З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані позивачем та відповідачем доказів у сукупності, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), оскільки відповідач створює загрозу для життя та здоров`я оточуючих людей та грубо порушує вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища, позовні вимоги у цій справі є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В аспекті наведеного колегією суддів було враховано, що захід реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення робіт та надання послуг є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні територіальним органом Державної екологічної інспекції такого заходу реагування до підприємств, які вчинили правопорушення у сфері охорони навколишнього природнього середовища, та задоволення обраного заходу судом, мають враховуватися принцип співмірності такого заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача - суб`єкта господарювання з однієї сторони та інтересами особи, суспільства та держави - з іншої сторони. Застосування заходів реагування у сфері охорони навколишнього природнього середовища є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю і здоров`ю людей та загрози забруднення довкілля. Через застосування у судовому порядку Державною екологічною інспекцією заходу реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення робіт та надання послуг до суб`єктів господарювання, які здійснили правопорушення у сфері охорони навколишнього природнього середовища, держава також забезпечує виконання конституційних гарантій стосовно реалізації права кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З приводу вказаного принципу Верховний Суд у постанові від 18 травня 2022 року у справі №280/988/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права. Критеріями дотримання такого балансу є: 1) втручання суб`єкта владних повноважень у право особи є виправданим лише за умови, коли це є надзвичайно необхідним для захисту суспільних (публічних) інтересів; 2) можливість суб`єктів владних повноважень змінювати або відкликати окремі власні адміністративні рішення лише в інтересах суспільства, якщо це необхідно, але з урахуванням права та інтересів осіб; 3) наявність обов`язкової та справедливої компенсації особі у разі втручання в її право, що викликане суспільною необхідністю; 4) обов`язковість дотримання розумного співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається для захисту суспільного (публічного) інтересу, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Таким чином, обраний територіальним органом Держекоінспекції захід реагування у вигляді тимчасової заборони (зупинення) відповідача в частині використання джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря до отримання дозволу на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; та зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі, об`ємом 27 м3 до отримання висновку з оцінки впливу на довкілля у спірних правовідносинах спрямований на зменшення ризику настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності та є пропорційним встановленим порушенням.

При цьому колегія суддів також враховує, що у спірних правовідносинах звернення Державної екологічної інспекції з позовом про зупинення виконання робіт, надання послуг обумовлене відсутністю добровільного виконання відповідачем вимог припису від 21.04.2021 за №156 про усунення виявлених порушень у встановлений позивачем строк.

Згідно з частиною восьмою статті 7 Закону №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

При цьому колегією суддів враховано, що відповідач не скористався свої правом та не оскаржив припис позивача.

Разом з тим Верховний Суд неодноразово звертав увагу на обов`язок щодо виконання приписів, винесених органами державного нагляду (контролю) на усунення суб`єктами господарювання виявлених під час перевірки порушень законодавства.

Так, Верховний Суд у постанові від 4 квітня 2023 року у справі №160/23388/21 сформулював висновок про те, що припис є вимогою суб`єкта владних повноважень, спрямованою на усунення у визначений строк виявлених порушень; особа, якій виданий припис, може виконати його або заперечити у встановленому законодавством порядку щодо можливості його виконання, зокрема, шляхом звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень або оскаржити його у судовому порядку.

Таким чином доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) задовольнити.

Тимчасово заборонити (зупинити) діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Торг" в частині:

- використання джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме генераторів електроенергії на АГЗП, розташованих за адресами: м. Одеса, вулиця Космонавта Комарова, 12 (майданчик №2); м. Одеса, вулиця Люстдорфська дорога, 94 до отримання дозволу на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

- зберігання викопного палива у 3-х секційному резервуарі, об`ємом 27 м3, розташованому за адресою: м. Одеса, вулиця Овідіопольська дорога, 3а, до отримання висновку з оцінки впливу на довкілля.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов