Справа № 183/5315/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2023 року Справа № 183/5315/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю передано справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративногосподарського штрафу від 19.04.2023 року №357969.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною оскарженої постанови, яким до позивача застосовано адміністративногосподарський штраф, попри те, що він є фізичною особою, не здійснює підприємницьку діяльність з перевезення вантажів, а сам вантаж, який перевозився придбаний для власних потреб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що що приймаючи оскаржену постанову допущень вимог законодавства України не допустив, адже під час проведення перевірки встановлено, що водій ТЗ, який належить позивачеві, не мав при собі посвідчення водія та роздруківку з цифрового тахографу.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).
Працівниками Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом - RENAULT, д.з. НОМЕР_1 , який належить позивачеві, за результатами якої складено акт № 355982.
Перевіркою встановлено, що у водія відсутня посвідчення водія та роздруківку з цифрового тахографу.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-III, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У свою чергу, частинами 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до вимог ст. 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до ч.8 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
За визначенням, наведеним у пункті 1.4 розділу І Інструкції №385, контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Умови використання тахографів передбачені розділом III Інструкції №385.
Із системного аналізу наведених положень нормативно-правових актів слідує, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Позивач не заперечував, що транспортний засіб, яким на момент перевірки здійснювалось перевезення вантажу, не був обладнаний тахографом, а відтак у водія були відсутні протоколи про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
Судом встановлено, що позивач здійснював перевезення вантажу ним використовувався вантажний автомобіль RENAULT, д.з. д.з. НОМЕР_1 . Доказів того, що цей автомобіль був з повною масою менше ніж 3,5 тонни суду не надано.
При цьому, позивачем вказані обставини взагалі й не заперечується. Проте він посилається на те, що є фізичною особою, не здійснює підприємницьку діяльність з перевезення вантажів, а сам вантаж, який перевозився придбаний для власних потреб.
Між тим, вказані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та інформацією з ЄДРПОУ.
Суд звертає увагу позивача, що за нормами Закон № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами та дія цього Закону розповсюджується у тому числі, на осіб, які здійснюють перевезення за власний кошт та/або для власних потреб.
При прийнятті рішення суд також враховує, що визначення за оскарженою постановою позивача саме як фізичною особою, а не ФОП суті допущених правопорушень не змінює.
З урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що прийнята відповідачем постанова відповідає вимогам, що висувається до неї ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірною.
З цих підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна