Справа № 120/7934/23
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 вересня 2023 р. Справа № 120/7934/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Коломієць М.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Рябокінь Р.П.,

представника відповідача: Бешлей І.В.,

свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області пункту 1 наказу №718 від 23.05.2023 року в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказу №65 о/с від 23.05.2023 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

27.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки капітан поліції ОСОБА_1 дискредитував звання поліцейського внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, яке створювало потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян та полягало в керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Складаючи присягу поліцейського, капітан поліції ОСОБА_1 присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Вказали, що позивач своїми протиправними діями порушив вимоги чинного законодавства України, а також норми професійної та службової етики щодо допущення поведінки, яка дискредитує його як представника поліції та підриває авторитет поліції.

Проаналізувавши сукупність установлених обставин допущеного позивачем дисциплінарного проступку, те, що останній замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорував, що могло призвести до загибелі людини, тобто своїм вчинком поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в Національній поліції, дисциплінарна комісія прийшла до вірних висновків про необхідність застосування відносно нього найсуворішого виду дисциплінарного впливу - звільнення із служби у поліції.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 06.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 31.08.2023 року допитаний в якості свідка інспектор батальйону УПП у Вінницькій області сержант поліції ОСОБА_4 , який надав суду покази, що 20.05.2023 року під час комендантської години на стаціонарному посту поліції "Махнівка" ним було зупинено автомобіль марки "Opel Astra" у якому знаходилось три особи. ОСОБА_1 перебував за кермом даного транспортного засобу, однак, після того як поліцейській почав підходити до автомобіля до нього вийшла особа, що сиділа на боковому передньому сидінні, а в той же час ОСОБА_1 пересів на місце пасажира.

Також у судовому засіданні 31.08.2023 року допитаний в якості свідка член дисциплінарної комісії - заступник начальника управління головної інспекції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 , який суду надав покази, що після другої години ночі 20.05.2023 року до Головного управління Національної поліції у Вінницькій надійшла інформація, що на стаціонарному посту поліції "Махнівка" було зупинено транспортний засіб під керуванням старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 . Після виїзду на місце події ним з`ясовано, що відносно позивача поліцейськими Управління патрульної поліції складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На запитання представника позивача вході допиту в якості свідка, ОСОБА_5 вказав, що при особистому спілкуванні з ОСОБА_1 у останнього були виражені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова.

Крім того, у судовому засіданні 31.08.2023 року допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який суду надав покази, що саме він був за кермом автомобіля марки "Opel Astra", який зупинили працівники патрульної поліції на стаціонарному посту поліції "Махнівка" у ніч 20.05.2023 року.

У судовому засіданні 11.09.2023 року допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який суду надав покази, що під час зупинки автомобіля марки "Opel Astra" його в середині не було, а прибув він на стаціонарний пост поліції "Махнівка" після телефонного дзвінка ОСОБА_2 , який попросив його забрати автомобіль.

Окрім того, у судовому засіданні 31.08.2023 року допитаний в якості свідка поліцейський офіцер громади Хмільницького РВП капітан поліції ОСОБА_2 , який перебував разом із позивачем в автомобілі та надав суду покази щодо обставин їх зупинки працівниками патрульної поліції, зокрема вказав, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_6 , однак після зупинки поліцією останній пересів на заднє сидіння.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у поданому суду письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

20.05.2023 року до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшла інформація про порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_1 .

З метою повного, усебічного та об`єктивного з`ясування обставин за указаним фактом, керуючись вимогами статей 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області прийнято наказ №741 від 20.05.2023 року "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" /а.с. 100/.

Із висновку за результатами службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП у Вінницькій області від 20.05.2023 року №508/37/01-2023, затвердженого начальником Головного управління національної поліції у Вінницькій області Іваном Іщенко 23.05.2023 року /а.с. 24-41/ вбачається наступне.

20.05.2023 року о 02:37 год. екіпажем Управління патрульної поліції у Вінницькій області "ЮНКЕР-1002" на стаціонарному посту поліції "Махнівка" було зупинено автомобіль марки "Opel Astra" під керуванням старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий та характерний запах алкоголю з порожнини рота, притуплений погляд, нечітка мова та порушення координації рухів). При цьому, поліцейський заперечував факт керування ним транспортним засобом.

На вимогу працівників Управління патрульної поліції у Вінницькій області надати для ознайомлення будь-які документи ОСОБА_1 відмовлявся, аргументуючи тим, що у нього не було документів при собі.

Згодом позивач показав документ, який посвідчує його особу через додаток на мобільному телефоні "Дія".

У висновку зазначено, що у подальшому під час спілкування поліцейські Управління патрульної поліції у Вінницькій області встановили, що транспортним засобом керував капітан поліції ОСОБА_7 .

Працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області неодноразово, більше 4-х разів, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу "Drager Alcotest" або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовлявся.

Як наслідок, поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №431046 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (за порушення пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Також, відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАС №70205119 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП (непред`явлення для перевірки документів, які надають право керування транспортним засобом), якою накладено стягнення у виді штрафу - 425 гривень.

Окрім цього, у висновку за результатами службового розслідування зазначено, що 20.05.2023 року УГІ ГУНП о 05:00 год. у відділенні поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції надано сигнал "Навчальна тривога". У зв`язку з тим, що на момент прибуття до відділення поліції капітан поліції ОСОБА_7 мав вираженні ознаки алкогольного сп`яніння, а також надійшла інформація про порушення ним службової дисципліни, позивачу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння Комунальному підприємстві "Козятинська центральна районна лікарня" Козятинської міської ради, на що він погодився.

За результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння І ступеня (вміст алкоголю - 0,74‰, огляд проведено о 06:00).

З приводу допущеного порушення службової дисципліни капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що приблизно о 23:00 год. до нього зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що підійде до його будинку щоб поспілкуватися. Позивач вийшов на вулицю, де побачив, що ОСОБА_2 підійшов разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 .

Через деякий час ОСОБА_2 попросив позивача підвезти його додому в село Махнівку, однак ОСОБА_1 повідомив, що не сяде за кермо так як вживав алкогольні напої, на що, ОСОБА_2 запропонував сісти за кермо автомобіля своєму знайомому ОСОБА_3 , який не вживав алкоголю, на що всі погодились.

По дорозі позивач зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , з яким випили кави біля одного з кіосків та всі разом поїхали в село Махнівку.

Позивач пояснив, що після зупинки автомобіля на стаціонарному посту "Махнівка", ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом вийшли із автомобіля, втім через деякий час працівник патрульної поліції попросив його вийти із машини та почав звинувачувати, що саме він їхав за кермом автомобіля.

У висновку службового розслідування зазначено, що відомості викладені ОСОБА_1 повністю спростовуються поясненнями, наданими поліцейськими Управління патрульної поліції у Вінницькій області - старшим лейтенантом поліції В. Пеньковим, сержантом поліції В. Данилюком та сержантом поліції О. Регешою. Патрульні вказали, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем "Opel Astra".

Комісія дійшла висновку про необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, оскільки аналіз зібраних матеріалів допущеного капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку свідчить, що останній замість безумовного виконання закріплених законом перед поліцією завдань, їх проігнорував, та своїм вчинком поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в Національній поліції.

Відповідно до статтей 11, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області прийнято наказ №718 від 23.05.2023 року, пунктом 1 якого застосовано до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №65о/с від 23 травня 2023 року старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

На переконання позивача наказ №718 від 23.05.2023 року в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказ №65 о/с від 23.05.2023 року є протиправними, а тому їх слід скасувати.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, відповідно до частини першої статті 1 якого Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статтей 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Принципи етики для працівників поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

У пункті 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VI Порядку №893).

Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з приписами розділу VI та VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

Як встановлено судом та слідує із матеріалів службового розслідування, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало вчинення ним дій, сутність яких, за переконанням відповідача, полягає у порушенні службової дисципліни, а саме керуванні транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, невиконання законних вимог поліцейського щодо проходження в установленому законом порядку медичного огляду на встановлення стану сп`яніння та пред`явлення для перевірки документів, які надають право керування транспортним засобом.

При цьому, обставини відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння були встановлені працівниками патрульної поліції, що стало наслідком наступного оформлення відповідних адміністративних матеріалів, зокрема протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В свою чергу, за наслідками непред`явлення для перевірки документів, які надають право керування транспортним засобом, працівниками патрульної поліції винесено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Дисциплінарна комісія вважає, що капітан поліції ОСОБА_1 дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення суспільно-небезпечного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке створювало потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян та полягало у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, перебування у громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, неспроможності у повній мірі усвідомлювати та контролювати свої дії, висловлювати думки.

Дискредитація за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів державної влади та їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Найперше, на що наголошує суд та в цілому розділяє твердження відповідача, що питання адміністративної відповідальності позивача не слід ототожнювати з фактом притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позаяк, як уже наголошувалось судом вище, звільнення позивача зі служби згідно оскаржуваного наказу відбулось не за вчинення ним адміністративного проступку, а за порушення службової дисципліни.

Втім, і в першому і в другому випадках суть порушення є одним і тим же відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, однак має різну юридичну кваліфікацію. Зокрема, як адміністративне правопорушення відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння кваліфікується за частиною 1 статті 130 КУпАП як правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, і передбачає відповідальність ідентичну як за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння. А як порушення службової дисципліни поліцейським - відмова від проходження огляду на стан сп`яніння розцінюється як вчинок морального змісту, що дискредитує таку особу як працівника поліції.

Як слідує із досліджених судом матеріалів справи, позивач не заперечував факт як вживання алкогольних напоїв, так і відмови на пропозицію співробітників патрульної поліції від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння уже після зупинки транспортного засобу, про що свідчить його власне письмове пояснення і інші матеріали службового розслідування, в тому числі і переглянуті в судовому засіданні відеозаписи з портативного відеореєстратора (бодікамери) співробітників патрульної поліції.

Слід зазначити, що докази здобуті в ході службового розслідування, а також відтворений відеозапис в судовому засіданні та допитаний свідок ОСОБА_4 , вказують на те, що автомобілем керував ОСОБА_1 , який в подальшому пропонував працівнику патрульної поліції у якійсь спосіб владнати ситуацію (акт перегляду відеозаписів а.с. 143-144), а згодом намагався ввести в оману поліцейських Управління патрульної поліції у Вінницькій області та своїми діями перешкоджав встановленню істини.

Стосовно показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що за кермом автомобіля марки "Opel Astra", який зупинили працівники патрульної поліції на стаціонарному посту поліції "Махнівка" у ніч 20.05.2023 року був саме ОСОБА_6 , суд відноситься критично.

Так, у судовому засіданні 12.07.2023 року позивач особисто суду надавав пояснення, що за кермом автомобіля був ОСОБА_3 .

Аналогічні пояснення позивачем надано під час службового розслідування /а.с. 22/.

Отже, покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не усувають наявні розбіжності в поясненнях позивача, а за своєю суттю є лише намаганням змінити раніше обрану позицію.

Як зазначалось судом, досліджені в сукупності докази вказують, що автомобілем керував ОСОБА_1 , який після зупинки працівниками патрульної поліції змінив місце сидіння на переднє пасажирське.

У змісті позовної заяви позивач зазначив, що виключно судове рішення у справі про адміністративне правопорушення може встановлювати наявність або відсутність юридично значущих фактів, у тому числі винуватості особи і підміняти таке рішення висновками дисциплінарної комісії є недоречним.

Зокрема, позивач звернув увагу, що дисциплінарній комісії відомо про розгляд Козятинським міськрайонним судом адміністративного протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 , однак проведення службового розслідування у скорочені строки призвело до того, що не були з`ясовані усі обставини можливого дисциплінарного проступку, чим порушено частину 2 статті 14 Дисциплінарного статуту.

Надаючи оцінку таким доводам позивача суд зазначає, що за змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як слідує із наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" від 20.05.2023 року №741, підставами для призначення службового розслідування став не сам факт оформлення відносно позивача адміністративних матеріалів за частиною 1 статті 130 КУпАП, а вчинення ним дій, сутність яких полягає у можливому порушенні службової дисципліни.

Жодних матеріалів про адміністративне правопорушення до відповідача в цьому разі не надходило, а приводом для ініціювання такого питання стала доповідна записка начальника УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_9 від 20.05.2023 року щодо порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та підпорядкованого йому відділення поліції №2.

Верховний Суд у постанові від 06.04.2021 року у справі № 420/3659/19 вказав, що вирішення питання щодо наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського не залежить від результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки за наслідками службового розслідування поліцейський притягається не у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а у зв`язку з вчиненням службової дисципліни. При цьому, хоча оскаржуваний наказ і прийнято на підставі, зокрема, відомостей, наявних, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, однак він ґрунтується на самостійних правових підставах.

Аналогічних висновків дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах № 560/11701/21 від 05 липня 2022 року та № 560/9734/22 від 28 лютого 2023 року.

Тому, суд вкотре наголошує, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало не вчинення ним адміністративного проступку, а скоєння ним дій, які суперечать інтересам служби та компрометують його звання поліцейського. Тобто, в ході проведення службового розслідування відповідачем не перевірялась законність складання відносно позивача адміністративних матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, як і достатність і достовірність кожного доказу складеного працівниками патрульної поліції при складанні таких матеріалів, позаяк це є прерогативою суду при розгляді відповідної справи про адміністративне правопорушення, а встановлювались обставини, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, тобто проступку, пов`язаного із дотриманням останнім службової дисципліни та морально-етичних норм, якими повинен володіти поліцейський.

Відтак, відсутність на момент винесення оспорюваних наказів судового рішення за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в даному випадку не має значення при оцінці поведінки позивача в контексті дослідження питання дотримання ним службової дисципліни.

Зі змісту оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 23.05.2023 року №718 слідує, що порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 знайшов своє беззаперечне підтвердження, оскільки він не виконав законні вимоги поліцейських щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також ОСОБА_1 вводив в оману поліцейських та перешкоджав встановленню істини під час проведення службового розслідування.

Так, відповідач зазначив, що поліцейські мають спеціальний правовий статус вимоги морального змісту віднесені до їх службово-професійних обов`язків. Приймаючи присягу поліцейського ОСОБА_1 склав клятву вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх ужиття, поважати і охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки.

Скоєння капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало можливим унаслідок особистої недисциплінованості, а також ігнорування останнім вимог, що регламентують його діяльність як поліцейського, недотримання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Законів України "Про Національну поліцію" та "Про дорожній рух".

На переконання суду, встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки будучи співробітником органу поліції, позивач допустив дії (керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився виконати законні вимоги поліцейських пройти медичний огляд на стан сп`яніння і пред`явити для перевірки документи, які надають право керування транспортним засобом, вводив в оману поліцейських Управління патрульної поліції викликавши тверезого водія та видаючи його за водія транспортного засобу, перешкоджав встановленню істини під час службового розслідування), з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу.

Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Таким чином, враховуючи, що позивач, будучи співробітником органу поліції, відмовившись від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, тобто відмовився виконати законні вимоги суб`єктів владних повноважень, здійснив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам та підриває довіру громадян до поліцейських, як до носіїв влади, тому суд погоджується із висновками відповідача про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах №806/2555/17 від 17.07.2019 року та №460/5545/20 від 07.07.2022 року, згідно якої відмова у проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння дискредитує звання поліцейського.

Щодо застосованого відповідачем виду дисциплінарного стягнення згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах №480/4079/18 від 19 травня 2022 року, №460/5545/20 від 07 липня 2022 року, №420/8984/20 від 23 червня 2023 року, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина третя).

Слід зауважити, що у даному випадку при застосуванні виду стягнення враховано відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин (вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння) і саме тому застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення як звільнення із служби в поліції.

На думку суду, не виконання позивачем вимоги поліцейського, відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, допущення інших порушень, які встановлені в ході проведення службового розслідування призвело до вчинення позивачем дій, що дискредитують звання поліцейського і негативно вливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства; порушенні Присяги працівника поліції в частині неухильного дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.

Поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.

Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет правоохоронних органів і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівника правоохоронних органів, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого виду стягнення звільнення зі служби.

При цьому, суд враховує висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові №560/9986/22 від 22.02.2023 року де суд апеляційної інстанції вказав, що порядок застосування дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого можливо лише використовувати до незначних дисциплінарних проступків, а такі дисциплінарні проступки, як керування поліцейським транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушення комендантської години під час воєнного стану не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в межах справ про адміністративні правопорушення та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

В свою чергу, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не тільки у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а тому адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин, у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин, повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року у справі №480/4079/18.

Згідно частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги викладене, позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції, Присяги працівника поліції, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про дорожній рух", а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність.

Таким чином, на переконання суду відповідач при прийняті оскаржуваних наказів повністю врахував всі обставини встановлені при проведені службового розслідування, правомірно прийняв рішення про неможливість подальшого перебування позивача на службі в поліції.

Оскаржувані накази прийняті суб`єктом владних повноважень обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин при визначенні виду дисциплінарного стягнення та спрямовані на дисциплінування і не допущення в майбутньому подібних порушень працівниками Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Посилання позивача на недоліки висновку службового розслідування та порядку його проведення суд оцінює критично та вважає, що такі не спростовують обставин встановлених в ході, як службового розслідування, так і в ході розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування прийнятих Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області наказів №718 від 23.05.2023 року в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та №65 о/с від 23.05.2023 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 242, 243, 245, 246, 250, 257, 262, 268-273, 278, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Рішення у повному обсязі складено 21.09.2023 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович