Справа № 500/3908/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3908/23

19 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2023 року, бажаючи реалізувати набуте право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру», як ветеран війни - учасник бойових дій, вперше звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої ним були додані необхідні для призначення пенсії за вислугу років особисті документи.

24.05.2023 року ГУ ПФУ в Тернопільській області (далі - Відповідач), у відповідності з принципом екстериторіальності, розглянувши подану мною через веб-портал Заяву про призначення пенсії, прийняло Рішення №00 від 24.05.2023 року, яким відмовило мені у призначенні пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

У прийнятому ГУ ПФУ в Тернопільській області рішенні №00 від 24.05.2023 року зазначено єдину підставу, у зв`язку з якою йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, а саме - у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Позивач вважає дане рішення протиправним, а тому звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 10.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою від 08.08.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 12.09.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

До пенсії за вислугу років позивача не враховано період служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1993 по 18.03.1998 згідно записів трудової книжки, оскільки найменування посад не зазначено.

До спеціального стажу не враховано період з 12.03.2015 по 12.06.2020, оскільки долучена копія наказу про поновлення на посаду, а запис в трудовій книжці про поновлення на позаду відсутній.

За доданими документами ОСОБА_1 до страхового стажу зараховано усі періоди.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

13.09.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 18.09.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзивів на позов, відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , ветеран війни - учасник бойових дій (посвідчення № НОМЕР_1 , видане 20.08.2015 року Головним Управління Національної гвардії України), маючи станом на 16.05.2023 року стаж за вислугу років - більше 25 років, стаж роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури України - більше 15 років, продовжуючи, як станом на 16.05.2023 року, так і на сьогодні - на дату звернення до суду, роботу в органах прокуратури України на посаді першого заступника прокурора Миколаївської області, набув право на призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у діючій на сьогодні редакції Закону.

16.05.2023 року, бажаючи реалізувати набуте право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру», позивач як ветеран війни - учасник бойових дій, вперше звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої мною були додані необхідні для призначення пенсії за вислугу років особисті документи (зокрема, трудова книжка; Дипломи на моє ім`я з додатками до них; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 року у справі №826/4854/15, яке набрало законної сили та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року; Наказ Генерального прокурора №312-К від 30.09.2021 року, виданий на підставі вищезазначених судових рішень; військовий квиток; посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій; Довідка №07-295вих.-23 від 16.05.2023 року, видана Миколаївською обласною прокуратурою, яка засвідчує, що станом на 16.05.2023 року ОСОБА_1 обіймає посаду першого заступника прокурора Миколаївської області, загальний стаж роботи ОСОБА_1 на прокурорських посадах станом на 16.05.2023 року складає 25 років 01 місяць 21 день; інші документи), якими достовірно підтверджувалася, - вислуга років - 30 років 05 місяців 12 днів (враховуючи безпосереднє проходження військової служби в зоні АТО з 11.07.2015 року по 11.07.2015 року); стаж роботи на посадах прокурора - 25 років 1 місяць 21 день, а також долучені видані встановленої для призначення пенсії за вислугу років форми Довідки Миколаївської обласної прокуратури №21-116 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21-117 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)», які містять підпис керівника та головного бухгалтера Миколаївської обласної прокуратури та скріплені гербовою печаткою установи.

Пенсійним фондом України прийнято Постанову №25-1 від 16.12.2020 року «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», у пункті 4.2 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення) електронну пенсійну справу.

Відповідно до вказаної Постанови, програмним забезпеченням, ураховуючи принцип екстериторіальності, після прийняття та реєстрації Заяви та документів, поданих мною через веб-портал, подана Заява та документи направлені до ГУ ПФУ в Тернопільській області для прийняття Рішення по суті поданої мною Заяви, у відповідності з вимогами пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1.

24.05.2023 року ГУ ПФУ в Тернопільській області (далі - Відповідач), у відповідності з принципом екстериторіальності, розглянувши подану позивачем через веб-портал заяву про призначення пенсії, прийняло Рішення №00 від 24.05.2023 року, яким відмовило йому у призначенні пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

У прийнятому ГУ ПФУ в Тернопільській області рішенні №00 від 24.05.2023 року зазначено підставу, у зв`язку з якою йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, а саме - відсутність необхідного стажу за вислугу років.

При цьому у прийнятому відповідачем рішенні зазначено, що спеціальний стаж (вислуга років) позивача складає -16 років 11 місяців 17 днів, стаж роботи на посадах прокурорів складає -16 років 11 місяців 17 днів; страховий стаж складає - 29 років 10 місяців 10 днів, при цьому, - до страхового стажу враховано всі періоди роботи; до спеціального стажу (вислуги років) не враховано періоди роботи:

з 01.08.1993. по 18.03.1998. - період служби в органах внутрішніх справ, тому що не зазначено найменування посад;

з 12.03.2015. по 12.06.2020 - тому що відсутній запис в трудовій книжці про поновлення на посаді першого заступника прокурора Миколаївської області, однак наказ про поновлення на посаді є в наявності.

Також до стажу роботи на посадах прокурора не враховано період роботи: з 12.03.2015 по 12.06.2020, тому що відсутній запис в трудовій книжці про поновлення на посаді першого заступника прокурора Миколаївської області, однак наказ про поновлення на посаді є в наявності.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 86 ЗУ «Про прокуратуру», - «прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.6 статті 86 ЗУ «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи:

на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч.8 статті 86 ЗУ «Про прокуратуру», - «право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до Закону України «Про вищу освіту», Постанови КМУ №811 від 09.09.2020 року документом про вищу освіту є диплом.

Так, записи у моїй, ОСОБА_1 , трудовій книжці та додані документи (Довідка №07-295вих.-23 Миколаївської обласної прокуратури від 16.05.2023 року; Дипломи на моє ім`я з додатками до них; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 року у справі №826/4854/15, яке набрало законної сили та Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року; Наказ Генерального прокурора №312-К від 30.09.2021 року, виданий на підставі вищезазначених судових рішень; військовий квиток) документально підтверджують наявну у мене вислугу, необхідну для призначення мені відповідної пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», яка станом на 16 травня 2023 року складає - 30 років 05 місяців 12 днів, при цьому вже тільки мій стаж роботи за посадах прокурорів складає 25 років 01 місяць 21 день, що є вже достатнім для призначення пенсії даного виду, а саме, -

1) з 30 липня 1993 року до 18 березня 1998року - проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ на посадах молодшого та середнього начальницького складу, у тому числі,

- з 30 липня 1993 року до 21 червня 1997 року - навчання у Національній академії внутрішніх справ України на посаді курсанта з присвоєнням 30.07.1993 року спеціального звання "рядовий міліції" (3 р. 10 міс. 23 дн.);

- з 28.07.1997 року по 18.03.1998 року - служба на посаді оперуповноваженого ВДСБЕЗ Радомишльського РВ УМВС у Житомирській області зі спеціальним званням "лейтенант міліції" (0 р. 7 міс. 22 дн.);

2) з 05 травня 2015 року до 08 жовтня 2015 року - військова служба в Збройних Силах України за призовом по мобілізації, в т.ч. безпосереднє проходження військової служби в зоні АТО з 11.05.2015. по 11.07.2015. (0 р. 09 міс. 06 днів);

3) з 26 березня 1998 року по 16.05.2023 року (дата звернення з заявою про призначення пенсії за вислугу років) - безперервна служба на посадах прокурорів в органах прокуратури України (25р. 01 міс. 21 дн.).

Щодо неврахованого Відповідачем до вислуги років періоду з 30 липня 1993 року до 21 червня 1997 року, яким охоплювалося моє навчання у Національній академії внутрішніх справ України на посаді курсанта з присвоєнням 30.07.1993 року спеціального звання "рядовий міліції" та 21.06.1997року спеціального звання "лейтенант міліції", який у цілому складає - 3 р. 10 міс. 23 дн. суд зазначає, що відповідно до частин другої та третьої статті 18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ, у редакції, яка діяла на час мого навчання у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Згідно Переліку вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.97 № 1410, Національна академія внутрішніх справ України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти.

Наказ Міністра внутрішніх справ України №62 від 14.02.2008 "Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України" визначає, що статус "курсант" надається особам рядового та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ (військовослужбовцям, що не мають звань офіцерів), які навчаються у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, яким згідно п. 1 визначався порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 2 зазначеного Положення передбачено, що особам присвоюються спеціальні звання, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ. Отже, до осіб начальницького складу органів внутрішніх справ відносяться особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно відповідні спеціальні звання, встановлені законодавством.

Таким чином вищенаведеними нормами чинного, на час навчання позивача законодавства, період навчання в закладах Міністерства внутрішніх справ України особами рядового та начальницького складу прирівнювався до проходження військової служби.

Вищенаведена правова позиція застосована Судом при вирішенні тотожних спорів, зокрема, у справах №640/17492/22 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року), №640/2019/22 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2022 року).

Щодо неврахованого Відповідачем до вислуги років періоду з 05 травня 2015 року до 08 жовтня 2015 року, яким охоплювалася моя військова служба в Збройних Силах України за призовом по мобілізації (календарна - 0 р. 05 міс. 04 дні), в тому числі - періоду служби в зоні АТО (Донецька область, місто Маріуполь) з 11 травня 2015 року до 11 липня 2015 року (пільгова - 0 р. 2 міс.1 день), у зв`язку з проходженням якої я отримав статус ветеран війни - учасник бойових дій, про що свідчить посвідчення № НОМЕР_1 , видане 20.08.2015 року Головним Управління Національної гвардії України.

Пунктом 3 розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII установлено, що на прокурорів та слідчих військової прокуратури, які не є військовослужбовцями, у разі виконання ними повноважень у районах проведення антитерористичних операцій поширюються соціальні гарантії, передбачені для військовослужбовців військової прокуратури.

Таким чином, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу року незалежно від віку, за наявності на день звернення з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. При цьому, до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується: військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Закон України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно дост.1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Зарахування строку участі в АТО до стажу роботи відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається КМУ. Час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах. Зокрема, 1 місяць стажу зараховується за 3 (три), тобто в 3-кратному розмірі.

Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, відповідно до Наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року №294/26071.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Згідно абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 року №530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналогічна норма закріплена у постанові КМУ №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.06.2018. у справі №348/347/17, від 30.07.2019. у справі №346/1454/17 та від 02.04.2020. у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020. у справі №185/7049/2020.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період часу з 05 травня 2015 року до 08 жовтня 2015 року проходив військову службу в Збройних Силах України за призовом по мобілізації (0 р. 05 міс. 04 дні), в тому числі у період часу з 11 травня 2015 року до 11 липня 2015 року (0 р. 02 міс. 01 день) брав особисту участь в зоні АТО (Донецька область, місто Маріуполь) та у зв`язку з проходженням отримав статус ветеран війни - учасник бойових дій. Вказаний період часу з 05 травня 2015 року до 08 жовтня 2015 року проходження військової служби в Збройних Силах України, в тому числі період служби в зоні АТО з 11 травня 2015 року до 11 липня 2015 року підлягає зарахуванню як до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, так і до стажу роботи на прокурорських посадах в загальній кількості - 0р. 09 міс. 06 днів.

Судом встановлено, що зазначена обставина, в порушення Закону, узагалі лишилася поза увагою Відповідача.

За правилами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищенаведене, відповідач, у порушення зазначених вище конституційних норм, обмежив моє право на пенсію за вислугу років, а відтак його рішення є протиправним.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

На день звернення до Відповідача, тобто на 16.05.2023 року, стаж роботи позивача (вислуга років) становив 30 років 5 місяців 12 днів (за умови зарахування до страхового стажу та вислуги років на пільгових умовах одного місяця служби за три періоду військової служби в АТО з 11.05.2015 року по 11.07.2015 року), у тому числі на посадах прокурора - 25 років 01 місяць 21 день, що підтверджується:

трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_2 ;

Послужним списком ОСОБА_1 (особовий номер НОМЕР_3 ), з архівної особової справи позмвача, яка зберігається в Головному управлінні Національної поліції у Житомирській області;

Дипломом на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_4 з додатком;

військовим квитком ОСОБА_1 , який підтверджує проходження ОСОБА_1 військової служби з 05.05.2015 року по 08.10.2015 року, в т.ч. в зоні АТО з 11.05.2015 року до 11.07.2015 року (0 років 9 місяців 6 днів);

посвідченням ветерана війни-учасника бойових дій № НОМЕР_1 , виданим ОСОБА_1 20.08.2015 року Головним Управління Національної гвардії України;

Довідкою №07-295вих.-23 від 16.05.2023 року, виданою Миколаївською обласною прокуратурою, яка засвідчує, що станом на 16.05.2023 року ОСОБА_1 обіймає посаду першого заступника прокурора Миколаївської області; загальний стаж роботи ОСОБА_1 на прокурорських посадах станом на 16.05.2023 року складає 25 років 01 місяць 21 день;

рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 року у справі №826/4854/15, яке набрало законної сили на підставі Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року;

Наказом Генерального прокурора №312к від 30.09.2021 року, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Миколаївської області з 12.03.2015 року.

На день звернення до Відповідача, тобто на 16.05.2023 року, позивач працював та продовжує на сьогодні - на дату звернення до суду, працювати в органах прокуратури України, що підтверджується:

Довідкою №07-295вих.-23 від 16.05.2023 року, виданою Миколаївською обласною прокуратурою, яка засвідчує, що станом на 16.05.2023 року ОСОБА_1 обіймає посаду першого заступника прокурора Миколаївської області; загальний стаж роботи ОСОБА_1 на прокурорських посадах станом на 16.05.2023 року складає 25 років 01 місяць 21 день;

виданими позивачу, встановленої для призначення пенсії за вислугу років форми Довідками Миколаївської обласної прокуратури №21- 116 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» станом на 28.04.2023 року та №21-117 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)», які містять підпис керівника Миколаївської обласної прокуратури та головного бухгалтера і скріплені гербовою печаткою установи;

рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2020 року у справі №826/4854/15, яке набрало законної сили на підставі Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 року;

Наказом Генерального прокурора №312к від 30.09.2021 року, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Миколаївської області з 12.03.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області, відмовивши позивачу, ветерану війни-учаснику бойових дій, у призначенні пенсії за вислугу років усупереч статті 86 Закону України «Про прокуратуру», обмежив його право на пенсійне забезпечення, а відтак його рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) з 16.05.2023 року пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», то суд зазначає наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії позивачу з 16.05.2023 року, з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Миколаївської обласної прокуратури №21-116 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21-117 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)». Відтак, позов належить задовольнити частково.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №00 від 24.05.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період навчання у вищому юридичному навчальному закладі - в Національній академії внутрішніх справ України, за спеціальністю «Правознавство», денна форма навчання, з 01.08.1993 року по 21.06.1997 року, на посаді курсанта зі спеціальним званням "рядовий міліції" згідно Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на період навчання), як календарну строкову військову службу в Збройних Силах України; період проходження служби в органах внутрішніх справ з 28.07.1997 року по 18.03.1998 року, період проходження військової служби в Збройних Силах України з 05.05.2015 року по 08.10.2015року, в т.ч. в зоні АТО з 11.05.2015 року до 11.07.2015 року; період роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України з 12 березня 2015 року по 16 травня 2023 року.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 12 березня 2015 року по 16 травня 2023 року, який складає 8 років 2 місяці 5 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 16.05.2023 року, з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Миколаївської обласної прокуратури №21-116 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21-117 вих.23 від 15.05.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ 53,04053 код ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.