Справа № 380/11272/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Львівсправа № 380/11272/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку з 02 листопада 2018 року з 90% до 86% відповідних сум грошового забезпечення та відмови у виплаті пенсії, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 02 листопада 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 26 липня 2021 року № С/2562, виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262). Пенсія йому призначена з 13 грудня 2005 року з урахуванням вислуги 34 роки у розмірі 90% грошового забезпечення. На підставі заяви позивача від 02 листопада 2018 року його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 з 02 листопада 2018 року.

Позивач зауважує, що у Львівському окружному адміністративному суді вже неодноразово розглядалися справи за його позовами з приводу незаконних дій відповідача щодо перерахунку призначеної йому пенсії у частині, зокрема зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення (справа № 380/4563/21), відмови провести перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення (справа № 380/15445/21), обмеження пенсії максимальним розміром та невиплати її в основному розмірі 86% грошового забезпечення (справа № 380/8143/22). Щодо заявлення у справі № 380/8143/22 позовних вимог з приводу перерахунку пенсії виходячи з розміру 86% грошового забезпечення (а не 90%) позивач пояснює, що на момент звернення з позовом до суду у цій справі відповідач не зміг йому надати документів, які б підтверджували його вислугу 34 роки та як наслідок право на отримання пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до цієї вислуги. Тому позовні вимоги, що стосувалися основного розміру пенсії у справі № 380/8143/22, були заявлені позивачем виходячи з документально підтвердженої вислуги 32 роки, що дає право на отримання пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що при переведенні його з 02 листопада 2018 року з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 відповідач протиправно зменшив відсоткове значення основного розміру його пенсії з 90% до 80% грошового забезпечення, оскільки проігнорував норму статті 23 Закону № 2262 «Призначення пенсій по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років», відповідно до якої в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13). З огляду на зміст цієї норми позивач висновує, що має право на отримання пенсії по інвалідності з 02 листопада 2018 року в розмірі пенсії за вислугу років, оскільки у нього наявна необхідна для призначення пенсії за вислугу років вислуга, що становить 34 роки та дає право на отримання пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення (як її і було призначено первинно з 13 грудня 2005 року).

Також позивач вказує, що з 01 березня 2022 року йому нарахована відповідачем, однак не виплачується індексація, установлена згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова № 118). З 01 березня 2023 року позивачу нарахована відповідачем, однак не виплачується індексація, установлена згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова № 168). Окрім цього, розмір пенсії позивача знову обмежений відповідачем максимальним розміром.

Позивач, уважаючи зазначені дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся з метою їх захисту з цим позовом до суду, який просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 26 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказану ухвалу відповідач отримав 26 травня 2023 року в електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Проте станом на момент прийняття судом рішення у цій справі відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ураховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що встановлений ухвалою судді від 26 травня 2023 року про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, минув, суд відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує цю справу на підставі наявних у її матеріалах доказів.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

З 13 грудня 2005 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262 у розмірі 90% грошового забезпечення (вислуга років 34), що підтверджується Розрахунком Уч.48243 на пенсію за вислугу років ОСОБА_1 .

З 01 січня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення. Зазначена обставина встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/4563/21, яке набрало законної сили.

На підставі заяви позивача від 02 листопада 2018 року його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 з 02 листопада 2018 року. Основний розмір пенсії становить 80% грошового забезпечення. Зазначена обставина підтверджується Протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) ОСОБА_1 від 02 листопада 2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/4563/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 380/15445/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у нездійсненні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 26 липня 2021 року № С/2562 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року (із врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року з урахуванням раніше проведених виплат, на підставі оновленої та виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 26 липня 2021 року № С/2562 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із обов`язковим врахуванням при перерахунку пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у справі № 380/8143/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 26 липня 2021 року № С/2562, виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 26 липня 2021 № С/2562, виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 380/8143/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року в адміністративній справі № 380/8143/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження ОСОБА_1 розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку і виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 26 липня 2021 року № С/2562 про розмір грошового забезпечення згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 380/15445/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 26 липня 2021 року № С/2562 про розмір грошового забезпечення згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 380/15445/21, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до Перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за пенсійною справою № (Міноборони) пенсія позивача перерахована з 01 лютого 2023 року. Основний розмір пенсії позивача становить 86% грошового забезпечення. Підсумок пенсії (з надбавками) становить 23860,00 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн. Підставою перерахунку зазначено рішення суду (без дати та номера справи).

Надалі, у зв`язку з виданням Кабінетом Міністрів України Постанови № 118 та Постанови № 168 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провело перерахунок пенсії позивача (проіндексувало пенсію) з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року, що підтверджується Перерахунком пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за пенсійною справою № (Міноборони).

Основний розмір пенсії позивача становить 86% грошового забезпечення. Підсумок пенсії (з надбавками) становить 25360,01 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн, попередньої суми пенсії: 4236,06 грн та підвищення: 16693,94 грн 100% від 16693,94 грн.

Листом від 10 травня 2023 року № 12390-11818/Ч-52/8-1300/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача на його заяву від 22 квітня 2023 року щодо перерахунку пенсії про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/4563/21 виконано. Проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року по 01 листопада 2018 року у розмірі 90% сум грошового забезпечення. На підставі заяви позивача від 02 листопада 2018 року його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до пункту «а» статті 21 Закону № 2262. Пенсія по інвалідності з 02 листопада 2018 року виплачується позивачу у розмірі 80% грошового забезпечення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у справі № 380/8143/22 виконано. Здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 26 липня 2021 № С/2562, виданої Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, здійснено виплату з урахуванням виплачених сум. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у справі № 380/8143/22 на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не покладено зобов`язань щодо перерахунку пенсії відповідно до довідки від 26 липня 2021 року № С/2562 з оновленого грошового забезпечення, виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру. Отже, підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до вищезазначеної довідки, виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії відсутні.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії по інвалідності при здійсненні її перерахунку з 02 листопада 2018 року з 90% до 86% відповідних сум грошового забезпечення та відмови у виплаті пенсії, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації, установленої згідно з Постановою № 118 та Постановою № 168, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Щодо позовних вимог позивача у частині зменшення основного розміру його пенсії з 90% до 86% грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 02 листопада 2018 року суд зазначає таке.

Як встановлено судом, на підставі заяви позивача від 02 листопада 2018 року його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 з 02 листопада 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2262 військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 21 Закону № 2262 (у редакції, чинній на момент переведення позивача на пенсію по інвалідності) пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Стаття 23 Закону № 2262 передбачає випадки призначення пенсій по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до цієї статті в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).

Отже, положення статті 23 Закону № 2262 є додатковою гарантією військовослужбовцям, які отримали інвалідність і мають необхідну для призначення пенсії за цим Законом вислугу років, оскільки загальні розміри пенсії по інвалідності особам, які не мають права на пенсію за вислугою років, встановлюються в розмірі, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів.

При цьому суд зазначає, що частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Ураховуючи те, що на момент виходу на пенсію (з 13 грудня 2005 року) позивач мав вислугу, необхідну для призначення пенсії за вислугу років (34 роки), з огляду на що з 13 грудня 2005 року йому було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, то пенсія по інвалідності має бути призначена йому у розмірі пенсії за вислугу років, тобто 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, суд уважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 23 Закону № 2262, відтак позовні вимоги щодо перерахунку та виплати з 02 листопада 2018 року пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, підлягають задоволенню.

Разом з тим не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання відповідача здійснити з 02 листопада 2018 року перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки від 26 липня 2021 року № С/2562, оскільки зазначена довідка містить розміри та види грошового забезпечення, визначені станом на 05 березня 2019 року, і перерахунок пенсії на підставі такої довідки можливий з 01 квітня 2019 року (частина друга статті 51 Закону № 2262). А з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 380/15445/21 пенсія позивача перерахована на підставі вказаної довідки про розмір грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року, відповідно спір між сторонами у цій частині вичерпаний.

Тож з метою ефективного захисту порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, заявлені позовні вимоги у частині, яка розглядається належить задовольнити частково у такий належний спосіб:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті призначеної йому пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення, з 02 листопада 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 02 листопада 2018 року пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог позивача у частині відмови у виплаті його пенсії виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації, установленої згідно з Постановою № 118 та Постановою № 168, суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668 внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, яку викладено в редакції Закону № 3668, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 та положення частини першої статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Поряд з цим положення статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668 у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду.

На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19 та від 11 липня 2022 року у справі № 620/613/21, які суд ураховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Водночас 16 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», пунктом 2 якої установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

24 лютого 2023 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», пунктом 2 якої установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Стосовно наявності у пункті 2 Постанови № 118 та пункті 2 Постанови № 168 положення про підвищення пенсій з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», суд звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У спірних правовідносинах наведене положення Постанови № 118 та Постанови № 168 суперечить приписам Закону № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, які є спеціальними, та підлягають застосуванню відповідачем.

Суд повторює, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону № 3668, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації максимальним розміром.

Тож з метою ефективного захисту порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, заявлені позовні вимоги у частині, яка розглядається належить задовольнити повністю у такий належний спосіб:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 березня 2022 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 березня 2023 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду з цим адміністративним позовом його не сплачував, а тому розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті призначеної йому пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення з 02 листопада 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 02 листопада 2018 року пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 березня 2022 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 березня 2023 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2023 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна