Справа № 380/2537/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

справа №380/2537/22

провадження № П/380/2546/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Сподарик Н.І. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ ім.П.Сагадачного про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної академії сухопутних військ ім.П.Сагайдачного (79000, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32; ) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) Національної академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження ОСОБА_1 військової служби у Національній академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного в період з 15.04.2016 р. по 31.07.2019 р., та не проведення повного грошового розрахунку за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт кафедри інженерно-спеціальних дисциплін проведення таких спусків у Національної академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного за період 2017-2018 роки як такої порушує законні права та інтереси позивача;

- зобов`язати Національну академію сухопутних військ ім. П.Сагайдачного здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у Національній академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного за період з 15.04.2016р. по 28.02.2018р. та проведення повного індексованого грошового розрахунку за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт кафедри інженерно-спеціальних дисциплін (копії додаються) за проведення таких спусків у Національній академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного за період 2017-2018 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 15.04.2016 по 31.07.2019 проходив військову службу у Національній академії сухопутних військ ім. П. Сагайдачного, де отримував грошове забезпечення. Вказав, що у період з січня 2016 року по лютий 2019 року відповідач не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення, а також не здійснив грошовий розрахунок за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт кафедри інженерно-спеціальних дисциплін. Вважає таку бездіяльність протиправною, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 визначено головуючого суддю Сасевича О.М.

Ухвалою судді від 04.04.2022 року в справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 зупинено провадження у справі до припинення перебування сторін у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

05.05.2023 за вх. №31923 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив з підстав, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідач є бюджетною установою, за відсутності відповідних асигнувань Міністерства оборони - головного розпорядника фонду грошового забезпечення, фактично позбавлений можливості проводити індексацію грошового забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошового забезпечення може здійснюватися у межах передбачених коштів.

Також зазначив, що згідно з п. 8.3 Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям винагороди за водолазні роботи, затвердженою наказом Міністра оборони України від 27.07.2010 №394 (втратила чинність), грошова винагорода за водолазні роботи виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника). Аналогічні положення містяться і в п.7 розділу ХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260. Протягом вказаного ОСОБА_1 періоду такий наказ стосовно нього не видавався, а відтак, винагорода за водолазні роботи йому не виплачувалася. При звільненні з військової служби, виключенні зі списків особового складу тa вcix видів забезпечення Національної академії ОСОБА_1 , відповідно до вимог Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 року №280 (чинні на дату виникнення спірних правовідносин), був виданий під підпис грошовий атестат, в якому відображено всі належні йому суми грошового забезпечення.

16.06.2023 за вх.№44960 від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

Згідно із ч.9 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

У зв`язку із обранням ОСОБА_2 членом Вищої ради правосуддя на XIX позачерговому з`їзді суддів України та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 26.11.2010 №30 проведено повторний автоматизований розподіл справи №380/2537/22.

Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Сподарик Н.І.

Ухвалою суду від 21.06.2023 прийнято адміністративну справу №380/2537/22 до провадження, провадження у якій відкрито відповідно до ухвали від 04.04.2022 суддею Сасевичем О.М. і поновлено провадження в адміністративній справі.

07.08.2023 за вх.№60207 від представника позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів.

Ухвалою суду від 21.08.2023 витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою суду від 21.08.2023 строк розгляду справи продовжено на тридцять днів з метою отримання витребуваних доказів.

31.08.2023 за вх.№66734 від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду.

01.09.2023 за вх.№66837 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) №98 від 21.04.2016, прапорщика ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.04.2016 №70-РС на посаду інструктора навчально-тренувального комплексу кафедри інженерно-спеціальних дисциплін Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_2 , с. Старичі Львівської області, допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою інструктора навчально-тренувального комплексу кафедри інженерних спеціальних дисциплін факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення, з 21 квітня 2016 року вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 685 гривень на місяць, «сержант».

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №148 від 31.07.2019, з 31.07.2019 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та направлено до зарахування на військовий облік до Кам`янець-Подільського РВК Хмельницької області.

17.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 по 28.02.2018 та за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт.

Листом від 26.11.2021 за №6189, відповідач повідомив позивача, що індексація грошового забезпечення у період 2016-2017 років не проводилась відповідно до вимог телеграми ТВО директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20.02.2016 №248/3/9/108 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №13700/з від 08.08.2017 №78/0/66-17. Крім цього, повідомив, що до 01.03.2018 кошти за водолазні роботи не виплачувались, оскільки не було підстав, а саме наказу начальника Національної академії.

Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби віднесено, зокрема, військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-XII (надалі, також - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

При цьому, абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (надалі, також - Закон №1282-XII).

Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до положень статті 4 Закону №1282-XI, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі, також - Порядок №1078).

Так, пунктом 11 Порядку №1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно зі змістом абзаців 1, 2, 6 пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Абзацами 1 та 2 пункту 5 Порядку №1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Водночас пунктом 6 Порядку №1078 не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 за №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 за №5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Суд також враховує і рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 за №9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місяцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпечені і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за спірний період суд зазначає таке.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Аналіз наведеної норми пункту 5 Порядку №1078 дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період проходження позивачем військової служби (навчання) в Національній академії сухопутних військ (зокрема до 01.03.2018), що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

У подальшому 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розмір посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності 01.03.2018.

Таким чином наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулося з 01.03.2018, а березень 2018 року став базовим.

Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01.01.2008 до 01.03.2018, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.

Так, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 26.01.2022 по справі №400/1118/21 зазначила, що «п.43 Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. 44. Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року. 45. З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався. 46. Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року».

З наведених підстав, Суд не погодився з висновком суду апеляційної інстанції в частині визначення базового місяця індексації грошового забезпечення березня 2015 року, зазначивши при цьому, що відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак суд вважає, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Щодо доводів про те, що нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, суд зазначає, таке.

Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 по справі №400/1118/21, від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, від 13.12.2018 у справі №802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі №806/2208/17.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а у цьому контексті додатково зауважив, що за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Отже, «базовий» місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений «базовий» місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Застосовуючи ці підходи, Верховний Суд у вищевказаній постанові визнав помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення з одночасним визначенням «базового» місяця для цієї індексації є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Водночас Суд вказав на обов`язковість судом першої інстанції встановлення місяця, у якому востаннє було підвищено тарифну ставку (оклад) за посадою позивача.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 по 28.02.2018.

З прохальної частини позовної заяви, вбачається, що позивача просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату належної індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у Національній академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного за період з 15.04.2016 по 28.02.2018.

За таких обставин, відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 15.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Відтак, заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання проведення повного індексованого грошового розрахунку за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт кафедри інженерно-спеціальних дисциплін за проведення таких спусків у Національної академії сухопутних військ ім. П. Сагайдачного за період 2017-2018 роки, суд зазначає наступне.

Порядок та умови виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших розвідувальних органів винагороди за водолазні роботи до 07.06.2018 визначались Інструкцією про розміри і порядок виплати військовослужбовцям винагороди за водолазні роботи, затвердженою наказом Міністра Оборони України від 27.07.2010 №394.

Відповідно до п.1.2 Інструкції, винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини (установи, організації) на грошове забезпечення військовослужбовцям.

Згідно п. 1.3 Інструкції, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації). Військовослужбовцям, які вибувають з військової частини раніше дня, установленого для виплати грошового забезпечення, належні суми винагороди виплачуються під час вибуття.

Згідно п. 2.1. Інструкції, за виконання робіт під водою (водолазні роботи) на глибинах до 160 метрів під час спусків методом короткочасних занурювань, незалежно від того, мають ці роботи практичне значення чи виконуються з метою тренувань, військовослужбовцям, які займають штатні посади водолазних спеціальностей, виплачується винагорода залежно від глибини в розмірах, передбачених таблицею 1.

Якщо тривалість водолазних робіт на ґрунті чи об`єкті становить менше або більше ніж одну годину, то розмір винагороди визначається пропорційно часу фактичного виконання робіт. Сума погодинної винагороди і загальна сума винагороди, обчислені відповідно до цієї Інструкції, повинні бути округлені в бік збільшення до однієї гривні.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції, військовослужбовцям, які не займають посад водолазних спеціальностей, винагорода, передбачена цією Інструкцією, виплачується за нормами, установленими для військовослужбовців строкової військової служби.

В подальшому. Міністерством Оборони України прийнято наказ від 07.06.2018 № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Відповідно до п. 2. наказу від 07.06.2018 № 260, визнано такими, що втратили чинність, накази Міністерства оборони України, зокрема, від 27 липня 2010 року № 394 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям винагороди за водолазні роботи", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 серпня 2010 року за № 618/17913.

Відповідно до п. 1 розділу XX «Виплата винагороди за водолазні роботи» наказу від 07.06.2018 № 260, військовослужбовцям, які під час проходження служби допущені та виконують роботи, пов`язані з водолазними спусками, а також медичному складу, який забезпечує лікувальну декомпресію, залежно від характеру робіт виплачується винагорода за водолазні роботи у відсотках посадового окладу за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704, але не більше 10 відсотків за кожну годину роботи під водою (з урахуванням збільшення винагороди за роботу в ускладнених умовах).

Відповідно до п. 7 розділу XX «Виплата винагороди за водолазні роботи» наказу від 07.06.2018 № 260, виплата винагороди за водолазні роботи здійснюється за місцем проходження військової служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі витягу з журналу водолазних робіт та наказу командира військової частини.

Відповідно до п. 8 розділу XX «Виплата винагороди за водолазні роботи» наказу від 07.06.2018 № 260, винагорода за водолазні роботи не виплачується:

військовослужбовцям-курсантам та іншим військовослужбовцям, які навчаються водолазній справі, - за спуски під воду в період навчання (крім спусків, проведених у період перепідготовки і підвищення водолазної кваліфікації на курсах чи зборах);

військовослужбовцям - учасникам спортивних і святкових заходів - за спуски під воду під час підготовки та проведення цих заходів.

Аналогічного змісту положення були передбачені в Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям винагороди за водолазні роботи, затвердженою наказом Міністра Оборони України від 27.07.2010 №394.

Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №30-АД від 07.02.1017 «Про підготовку та проведення практичних водолазних спусків з особовим складом 441 ІК навчальною групою» наказано в період з 02.03.2017 по 09.03.2017 з курсантами факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення навчальної групи спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення навчальної групи 441 ІК на навчальних об`єктах військової частини польова пошта НОМЕР_2 провести практичні водолазні спуски під воду, серед яких значиться прапорщик ОСОБА_1 .

З долучених доказів вбачається, що позивач усього спускових робіт за 2017 11 год, що відображено у книжці водолаза, яка видається за місцем навчання водолаза. Відповідно і дана книжка підтверджує кваліфікацію водолаза, характер водолазних робіт, результати щорічних перевірок знань за фахом і вимог безпеки, та є підставою для виплати грошової винагороди за тривале перебування під водою з початку водолазної практики та оформлення пільгової пенсії. Як вбачається із книжки лиш у грудні 2018 позивачу за результатами навчання присвоєно кваліфікацію водолаз 3 класу, тобто такий проходив навчання, а не виконував роботу за фахом водолаз у 2017-2018 роках. Також у період з 15.08.2016-24.09.2016 позивач проходив навчання на базі військової частини НОМЕР_4 , і отримав допуск до спусків під водою на глибину 20м. Тобто до матеріалів справи долучено лиш докази, що позивачем виконувалися спуски з метою підтвердження кваліфікації водолаза для підтвердження знань за фахом, а не виконання завдань під час несення служби по водолазних роботах.

Суд погоджується з аргументами представника відповідача, що оскільки протягом вказаного ОСОБА_1 періоду наказ щодо виплати грошової винагороди за водолазні роботи щодо позивача не видався, підстав для виплати вказаної грошової винагороди у відповідача не було.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що винагорода за водолазні роботи не виплачується військовослужбовцям-курсантам та іншим військовослужбовцям, які навчаються водолазній справі, - за спуски під воду в період навчання (крім спусків, проведених у період перепідготовки і підвищення водолазної кваліфікації на курсах чи зборах), а також військовослужбовцям - учасникам спортивних і святкових заходів - за спуски під воду під час підготовки та проведення цих заходів.

Так, статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Підстави позову повинні пояснювати, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм якого закону позивач просить про захист свого права.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14 березня 2018 у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суд зауважує, що позивачу/представнику позивача надавалось право надати письмові обґрунтування позовних вимог в частині розрахунку за водолазні годино-спуски, однак ні представником позивача, ні самим позивачем такого зроблено не було.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих обґрунтувань порушеного права позивача в частині позовних вимог про зобов`язання проведення повного індексованого грошового розрахунку за водолазні годино-спуски, згідно з журналом водолазних робіт кафедри інженерно-спеціальних дисциплін за проведення таких спусків у Національної академії сухопутних військ ім. П. Сагайдачного за період 2017-2018 роки, з огляду на що, суд відмовляє у їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, такий ним не сплачувався, а отже, не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної академії сухопутних військ ім.П.Сагайдачного (79000, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32; ) про визнання протиправною бездіяльність задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ ім.П.Сагайдачного щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язати Національну академію сухопутних військ ім.П.Сагайдачного нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 15.04.2016 по 28.02.2018 включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293,295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна