Справа № 280/1999/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Справа № 280/1999/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (вул. Брянська, буд. 15, офіс 25, м. Запоріжжя, 69002), в особі представника адвоката Жечева Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 ), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 28.03.2023, Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (далі позивач, ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД»), в особі представника адвоката Жечева Сергія Олександровича, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУ ДПС у Запорізькій області) та Державної податкової служби України (далі відповідач 2, ДПС України), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №3280809/41071921 від 26.10.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №41 від 21.07.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №6901158/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 22.10.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №3265572/41071921 від 21.10.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 12.01.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №6887851/41071921 від 31.05.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 08.07.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №6901159/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 29.10.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №6901160/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 03.12.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №3102430/41071921 від 13.09.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №25 від 12.11.2020 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 №3588772/41071921 від 29.12.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 15.02.2021 та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну.

Крім того, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику та повідомлення сторін за наявними матеріалами, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкові накладні, проте, отримані квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, в яких зазначено, що документи прийнято, але їх реєстрація зупинена. Зазначає, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних послугував відповідний пункт Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Позивачем були надані пояснення та усі документи, які дають змогу ідентифікувати та зрозуміти сутність господарських операцій. Проте спірними рішеннями відповідача 1 було відмовлено в реєстрації податкових накладних. Позивач вважає, що рішення, якими відмовлено в реєстрації спірних накладних є формальними, безпідставними та не містять жодної чіткої/конкретної підстави для відмови у реєстрації податкових накладних. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 04.04.2023 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

10.04.2023 від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 11.04.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

28.04.2023 до суду від відповідача 1 надійшли відзив на позов в якому зазначено, що реєстрація податкових накладних №41 від 21.07.2021, №12 від 12.01.2021, №25 від 12.11.2020, №18 від 15.02.2021 зупинена відповідно до п.201.16. ст. 201 ПК України. Рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, були прийняті Комісією в зв`язку з ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Вважає, що спірні рішенні прийняті законно та обґрунтовано. Що стосується вимог ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» щодо визнання протиправним та скасування рішень №6901158/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації ПН №31 від 22.10.2021, №6887851/41071921 від 31.05.2022 про відмову у реєстрації ПН №9 від 08.07.2021, №6901159/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації ПН №45 від 29.10.2021, №6901160/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації ПН №6 від 03.12.2021, повинні бути звернуті до належного суб`єкта владних повноважень-відповідача по справі, а саме до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому відповідачем 1 зазначено, що згідно з наказом відповідача 2 виконання повноважень відповідача 1 з 19.05.2022 покладене на Головне управління ДПС в Івано-Франківській області. Частина оскаржуваних рішень підписано посадовою особою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Просить залучити співвідповідача у справі Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

04.05.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник не заперечив проти залучення до участі в справі співвідповідача.

Ухвалою від 25.07.2023 до участі в справі в якості третього відповідача було залучено Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач 3, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), розгляд справи розпочатий з початку.

09.08.2023 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 3 до суду надійшов відзив на позов, в якому податковий орган зазначив, що у відповідача 3 були законні підстави для прийняття Рішень про відмову у реєстрації податкових накладних так як позивачем не в повній мірі надано запитувані документи (Відсутні первинні документи щодо транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, документи щодо підтвердження відповідності продукції.). Отже відповідач 3 діяв в межах повноважень та у відповідності до норм Закону (Податкового кодексу України) з врахуванням поданих позивачем пояснень та документів. Також вважає, що вимога зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних є втручанням в дискреційні повноваження контролюючого органу (ДПС України) та є передчасною. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16.08.2023 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 3 до суду надійшли додаткові пояснення, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про витребування у позивача доказів.

16.08.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 3 та заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

30.08.2023 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача 1 до суду надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» займається неспеціалізованою оптовою торгівлею, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, позивачем до податкового органу на реєстрацію була подана податкова накладна №41 від 21.07.2021. Податкова накладна надавалася податковому органу в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 21.07.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК від 21.07.2021 №41 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної. Не вказано в чому саме полягає невідповідність. В частині «виявлені помилки» нічого не зазначено.

На виконання невизначених у квитанції вимог контролюючого органу позивачем, Повідомленням №34 від 23.10.2021 було надано пояснення і долучено до цього повідомлення повний пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару, хоча реєструвалася лише операції із продажу.

Згідно з рішенням Комісії контролюючого органу, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №3280809/41071921 від 26.10.2021 відповідачем 1 відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до повідомлення при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем до податкового органу на реєстрацію була подана податкова накладна №31 від 22.10.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Ме.dос».

Згідно з квитанцією від 04.11.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 ПН/РК від 22.10.2021 №31 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної. Не вказано в чому саме полягає невідповідність. В частині «виявлені помилки» нічого не зазначено.

На виконання невизначених у квитанції вимог контролюючого органу позивачем, Повідомленням №67 від 30.05.2022 було надано пояснення і долучено до цього повідомлення повний пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару, хоча реєструвалася лише операції із продажу.

Згідно з рішенням Комісії контролюючого органу, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №6901158/41071921 від 03.06.2022 відповідачем 3 відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів попадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: «ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте, вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до повідомлення при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №12 від 12.01.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Ме.dос».

Згідно з квитанцією від 27.01.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПП України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 12.01.2021 №12 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної.

На виконання невизначених у квитанції вимог податкового органу позивачем, Повідомленням №24 від 19.10.2021 було надано пояснення та долучено до цього повідомлений пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №3265572/41071921 від 21.10.2021 податковим органом було відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до повідомлення при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації ПН. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №9 під 08.07.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 28.07.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 08.07.2021 №9 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної.

На виконання невизначених у квитанції вимог позивачем. Повідомленням №10 від 02.05.2022 було надано пояснення та долучено до цього повідомлення пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №6887851/41071921 від 31.05.2022 податковим органом відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: попадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, транспортування, рахунки фактури».

Проте вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до контролюючого органу при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №45 від 29.10.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 04.11.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 29.10.2021 №45 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної. Не вказано в чому саме полягає невідповідність.

На виконання невизначених у квитанції вимог позивачем, Повідомленням №67 від 30.05.2022 було надано пояснення та долучено до цього повідомлення пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №6901159/41071921 від 03.06.2022 податковим органом відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, транспортування, рахунки фактури».

Проте вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до контролюючого органу при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №6 від 03.12.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 29.12.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 03.12.2021 №6 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної, не вказано в чому саме полягає невідповідність.

На виконання невизначених у квитанції вимог позивачем, Повідомленням №67 від 30.05.2022 було надано пояснення та долучено до цього повідомлення пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №6901160/41071921 під 03.06.2022 податковим органом відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте, вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до пояснень при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Відповідач відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №25 від 12.11.2020. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 30.11.2020, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 12.11.2020 №25 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПП/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної, не вказано в чому саме полягає невідповідність. В частині «виявлені помилки» нічого не зазначено.

На виконання невизначених у квитанції вимог позивачем, Повідомленням №2 від 09.09.2021, було надано пояснення та долучено до цього повідомлення повний пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №3102430/41071921 від 13.09.2021 податковим органом відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте, вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до контролюючого органу при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку № 281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

На виконання вимог п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем на реєстрацію була подана податкова накладна №18 від 15.02.2021. Податкова накладна надавалася в електронному вигляді, засобами програмного забезпечення «Me.doc».

Згідно з квитанцією від 25.02.2021, податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №. За результатами обробки ДПС податкова накладна прийнята, реєстрація зупинена.

Відповідно до інформації, зазначеної у Квитанції, направленої ДПС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 15.02.2021 №18 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п. 8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Однак, у Квитанції не було зазначено, які самі документи потрібні для позитивного рішення та реєстрації податкової накладної, не вказано в чому саме полягає невідповідність. В частині «виявлені помилки» нічого не зазначено

На виконання невизначених у квитанції вимог позивачем, Повідомленням №31 від 24.12.2021 було надано пояснення та долучено до цього повідомлення пакет первинної бухгалтерської документації із закупки та продажу товару.

Згідно з рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної №3588772/41071921 від 29.12.2021 податковим органом відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, з мотивів ненадання платником податку копій документів визначених у переліку.

Податковий орган зазначив причину прийняття рішення про відмову, а саме: ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

В тексті оскаржуваного рішення у графі «Додаткова інформація» перелічені документи, які, на думку контролюючого органу відсутні, а саме: «первинні документи щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, документи щодо транспортування, рахунки фактури».

Проте вище перелічені документи подавалися контролюючому органу у письмових поясненнях в якості додатків до контролюючого органу при зупинці реєстрації податкової накладної, зокрема: картка рахунку №361, картка рахунку №281 та інші документи бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських та фінансових операцій.

У тексті оскаржуваного рішення не підкреслено, яких документів не вистачило позивачу для успішної реєстрації. Податковий орган відмітив хрестиком лише загальний пакет документів, а не конкретні, як того вимагає форма рішення та чинний порядок.

Позивач, не погодившись з відмовою в реєстрації спірних податкових накладних, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі Порядок №1165).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Так, в Квитанціях контролюючий орган вказав на те, що реєстрація податкових накладних була зупинена в зв`язку з тим, що «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Разом з тим, вищезазначені Квитанції не містять інформації, які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних. Також в Квитанціях відсутнє будь-яке посилання на те, з яких підстав позивач відповідає п.8 Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі Порядок №520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії податкового органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним спірними рішеннями комісії ГУ ДПС у Запорізькій області та комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області відмовлено у реєстрації податкових накладних, а підставою вказаних рішень зазначено неподання платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано.

При цьому суд зазначає, що позивач надав пояснення щодо реєстрації спірних податкових накладних, а також надав до пояснень документи на підтвердження викладених обставин.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи податковим органом зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкових накладних з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В даному випадку, відповідачем 1 та відповідачем 3 ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не виказано у відповідному рішенні (рішеннях).

Також, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірних накладних.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Аналогічної правової позиції також дотримується Верховний Суд.

Так, в постанові від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20 адміністративне провадження №К/9901/20572/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав таке: «Слід зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.».

Також, аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №140/14282/20 та від 29 червня 2023 року у справі №500/2655/22.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Проте суд звертає увагу, що вищезазначене рішення прийняло як ГУ ДПС у Запорізькій області та ГУ ДПС в Івано-Франківській області, а не тільки ГУ ДПС у Запорізькій області, як зазначає позивач у позові.

В зв`язку з чим вимога щодо визнання протиправними та скасувати саме рішення відповідача 1 є необґрунтованою, безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Згідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, окрім іншого, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС України.

У цьому випадку, зобов`язання відповідача 2 (ДПС України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Подібне застосування норм права викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 травня 2023 року по справі №140/14282/20 (адміністративне провадження №№К/9901/25157/21, К9901/26359/21).

Вказане спростовує твердження податкового органу щодо передчасності вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати спірну податкову накладну.

Суд також вважає хибним твердження податкового органу, що вимога зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних є втручанням в дискреційні повноваження контролюючого органу (ДПС України).

Суд зазначає, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №1840/2970/18 (постанова від 15 грудня 2021 року).

В зв`язку з протиправністю рішень комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних, у ДПС України є тільки один варіант рішення реєстрація спірних податкових накладних, що не передбачає іншого варіанту дій (рішення), а отже не є дискреційними повноваженнями податкового органу.

Щодо інших доводів відповідачів, то вони є необґрунтованими та не впливають на правильність вирішення спору по суті.

При цьому суд звертає увагу, що ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні «Garcнa Ruiz v. Spain» [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах «Van de Hurk v. The Netherlands» (заява №16034/90, пункт 61), «Шкіря проти України» (заява №30850/11, пункт 43). Разом з тим, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях «Ruiz Torija v. Spain» (заява №18390/91, пункт 29), «Higgins and others v. France» (заява №20124/92, пункт 42), «Бендерський проти України» (заява №22750/02, пункт 42) та «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, пункт 54).

Так, у пункті 54 рішення «Трофимчук проти України» (заява №4241/03) ЄСПЛ зазначив, що не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявника, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 21472,00 грн., який слід стягнути на його користь.

Також, представником позивача, подана заява про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає таке.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 30 Закону №5076-VI визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Вказана правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Як встановлене з матеріалів справи, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, 01.02.2021 між ТОВ «ГРУП ІНТРЕЙД» та Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» укладено договір доручення про надання правової допомоги, що підтверджується зазначеним договором. Предметом вказаного договору є надання Адвокатським бюро правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, у тому числі і ведення даної справи.

Відповідно до акту приймання-передачі та розрахунку гонорару №ОУ-0000138 від 14.08.2023, позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному:

1) Підготовка позовної заяви про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії по справі №280/1999/23, вартість послуги 5000,00 грн.

2) Підготовка відповіді на відзив по справі № 280/1999/23, вартість послуги 5000,00 грн.

Згідно поданого рахунку-фактури №СФ-0000138 від 14 серпня 2023 року позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №1312 від 14.08.2023.

Разом із тим суд звертає увагу, що чинне адміністративно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно положень частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пунктів 1, 5 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, дослідивши надані позивачем (представником позивача) документи щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді, суд звертає увагу на те, що дана категорія адміністративних справ є поширеною, а отже, не потребує витрат значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги. Також, суд вважає вартість таких послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, від 13.05.2022 у справі №320/11366/20 та інших.

Таким чином, враховуючи, що дана справа є справою незначної складності та не потребує значних зусиль для її підготовки, розумним розміром витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню, є 5000,00 грн.

Також суд зазначає, що судові витрати, сплачені позивачем, стягуються солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, якими прийняті протиправні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме ГУ ДПС у Запорізькій області та ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 134, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» (вул. Брянська, буд. 15, офіс 25, м. Запоріжжя, 69002), в особі представника адвоката Жечева Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 ), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №3280809/41071921 від 26.10.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №41 від 21.07.2021, №3265572/41071921 від 21.10.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 12.01.2021, №3102430/41071921 від 13.09.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №25 від 12.11.2020, №3588772/41071921 від 29.12.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 15.02.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, яка приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №6901158/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 22.10.2021, №6887851/41071921 від 31.05.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 08.07.2021, №6901159/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 29.10.2021, №6901160/41071921 від 03.06.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 03.12.2021.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні: №41 від 21.07.2021, №31 від 22.10.2021, №12 від 12.01.2021, №9 від 08.07.2021, №45 від 29.10.2021, №6 від 03.12.2021, №25 від 12.11.2020, №18 від 15.02.2021, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 10736,00 грн. (десять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 копійок) та з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУП ІНТРЕЙД» судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 10736,00 грн. (десять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 копійок) та з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «25» вересня 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль