Справа № 160/7269/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2023 року Справа № 160/7269/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), Головнокомандувача Збройних Сил України (відповідач-3) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточненого позову), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 1367 від 03 жовтня 2022 року Міністерства оборони України в частині увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_1 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 за № 243 від 06 листопада 2022 року, в частині виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України - відповідно до повного тексту витягу з наказу №243 від 06.11.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді командира стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 з 06 листопада 2022 року;
- звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з квітня 2022 року по 22 жовтня 2022 включно він, як командир 1-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 (дійсна назва - НОМЕР_3 окремий батальйон НОМЕР_4 окремої бригади Сил ТрО), разом з особовим складом роти ніс службу та перебував в зоні ведення бойових дій в районах н.п. Велика Новосілка Донецької області та н.п. Темирівка Запорізької області. При веденні бойових дій 22.10.2022 ним отримано мінно- вибухову травму та евакуйовано до госпітального закладу - КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, де перебував по 31.10.2022. На підставі отриманого 01.11.2022 у в/ч НОМЕР_1 направлення тривалий час також перебував на амбулаторному стоматологічному, хірургічному лікуванні та протезуванні у періоди з 02.11.2022 по 05.11.2022, з 12.11.2022, з 16.11.2022 по 28.11.2022, з 03.12.2022 по 14.12.2022. У подальшому дізнався, що 25 жовтня 2022 року особовий склад в/ч НОМЕР_1 отримав усні накази від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира НОМЕР_3 об ТрО полковника ОСОБА_4 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_5 , за якими вони вибули до Рівненського військового навчального полігону для проведення навчань і злагоджень. Вибуття відбулося починаючи з 06.11.2022
В подальшому за усними ж наказами вказаних службових осіб частина особового складу відбула в одному напрямку, інша частина, включно з позивачем, виконувала обов`язки військової служби у визначених місцях - до 11.01.2023 на території Рівненської області, після 11.01.2023 з самостійним пересуванням і розташуванням на території Донецької області. Після того, як чіткі вказівки, накази та розпорядження від вказаних службових осіб перестали надходити, позивач і частина особового складу звернулися з письмовими рапортами і запитами до в/ч НОМЕР_1 та до Міністерства оборони України з проханням надати обґрунтовану інформацію про подальший порядок несення служби.
У подальшому на початку березня при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що його виключено із списків в/ч НОМЕР_1 .
На запит позивачу надано копію витягу з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 243, згідно якого, позивача виключено зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022.
Як підстава у витягу з наказу в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині - зазначений наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1367 від 03.10.2022.
Позивач зазначив, що наказ від 06.11.2022 № 243, а також наказ № 1367 від 03.10.2022 є такими, що не могли бути винесені у встановленому законом порядку, не оголошувались позивачу, є повністю неправомірними та такими, що прямо порушують встановлений порядок проходження військової служби.
Крім того, позивач зазначив, що ним повідомлялось керівництву в усній формі та наданням медичної довідки про наявність обставин, передбачених абз. 3 ч. 2 п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком)), які унеможливлюють його переміщення на нове місце служби.
Також, позивач звернув увагу на те, що таким переміщенням його понижено в посаді, оскільки при укладенні контракту ним оговорена посада командира стрілецької роти окремого батальйону Сил ТРО ЗСУ в/ч НОМЕР_5 , на яку його й призначено з 10.01.2022 до введення воєнного стану. Разом з цим, згідно з п. 81 вищевказаного Положення, призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри та здійснюється в порядку визначеному Міністерством оборони України, затвердженим наказом № 653 від 20.12.2019, який відповідачами при прийнятті оскаржуваних наказів не дотримано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.
Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 , у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, наступні докази:
- щодо ознайомлення ОСОБА_1 із наказами № 243 від 06.11.2022 та № 1367 від 03.10.2022.
- належним чином засвідчену копію контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби;
- належним чином засвідчену копію послужного списку військовослужбовця, складеного щодо ОСОБА_1 ;
- інформацію щодо прийняття ОСОБА_1 посади та вислуги, зважаючи на різні за текстом накази по стройовій частині - № 5 від 10.01.2022 та № 6 від 05.03.2022;
- довідку про отримання ОСОБА_1 поранення (травми, контузії, каліцтва), визначену додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 та довідку про результати службового розслідування;
- інформацію щодо того ким та на підставі якого наказу тимчасово виконувалися обов`язки командира 1 ср 98 об ТрО під час його перебування на лікуванні з 22.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 06.11.2022 включно, хто відповідальний за здавання зброї, бк та майна роти, із наданням копій підтверджуючих документів;
- інформацію про підстави вибуття особового складу 1 ср 98 об ТрО до Рівненського військового навчального полігону з додаванням копій підтверджуючих документів в частині, що стосуються 1 ср 98 об ТрО.
Зобов`язано Міністерство оборони України, у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, надати пояснення щодо підстав зазначення у наказі № 1367 від 03.10.2022 відомостей про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_6 та надати відповідні докази його перебування у складі Військової частини НОМЕР_6 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі №160/7269/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Прийнято уточнені позовні вимоги у справі № 160/7269/23 до розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про виклик свідків та клопотання про витребування у Генерального штабу Збройних Сил України належним чином засвідченої копії наказу Головнокомандувача ЗС України від 03.10.2022 №1367 відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі №160/7269/23 - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів в адміністративній справі №160/7269/23 відмовлено.
Відповідач-1 у наданому відзиві зазначив, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у даній справі, зважаючи на те, що позивач увільнений від займаної посади у військовій частині НОМЕР_1 і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у відповідності до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України. Міністерство оборони України не видавало відносно позивача наказів та не приймало рішень. Крім того, позивач не проходить військову службу в апараті Міністерства оборони України. Тому вважав, що залучення Міністерства оборони України є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає приписам законодавства. Позивачу доцільно залучити, як відповідача по справі, Генеральний штаб Збройних Сил України. Позовні вимоги просив залишити без задоволення. У додатково наданих поясненнях також зазначив, що з огляду на вищевикладене надати пояснення щодо підстав зазначення у наказі № 1367 від 03.10.2022 відомостей про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_6 та надати відповідні докази його перебування у складі Військової частини НОМЕР_6 не може, оскільки не є суб`єктом прийняття вказаного наказу.
У відповіді на відзив відповідача-2 позивач просив відхилити доводи викладені у відзиві з огляду на наступне. Так, відповідачем-2 протиправно не надано витребуваних судом доказів, з огляду на те, що оспорюваний наказ № 243 від 06.11.2022 вручений лише 28.03.2023, припис не вручався. Крім того, такі документи як грошовий атестат , опечатаний пакет з обліково-послужною та службовою карткою для вибуття в іншу частину не вручались, проте, з огляду на перебування позивача у період увільнення з в/ч НОМЕР_1 на лікуванні передавати такі документи іншим особам відповідач-2 не мав права. Також, звернув увагу суду на хибне зазначення у відзиві підстави проходження служби позивачем за мобілізацією, оскільки позивач проходить службу за контрактом з січня 2022 року. Щодо доводів про можливість переведення позивача без його згоди, позивач зазначив, що ним надано підтверджуючі документи (довідка ЛКК № 898 від 03.11.2022) про наявність підстав для отримання згоди на переведення, проте, відповідачем жодних опитувань та заходів з метою з`ясування наявності обставин для переведення не вживалось. З огляду на викладене просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Також, позивачем подано до суду пояснення та заяву з процесуальних питань у яких зазначено, що надання відповідачем-2 до суду інформації щодо ухилення позивача від військової служби та самовільне залишення військової частини, що взагалі не стосується предмету спору, є схилянням суду до упередженого ставлення до позивача під час розгляду справи. Крім того, до матеріалів справи долучено докази щодо здачі зброї позивачем, формуляр загороджень, аркуші робочої картки командира 1 роти.
Відповідачем-3 у відзиві зазначено, що, враховуючи той факт, що вся необхідна інформація, в частині з`ясування наявності у військовослужбовців, які підлягають переміщенню, підстав передбачених пунктом 112 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, знаходиться в їх особових справах, а тому, підстави для проведення різного роду опитувань з метою з`ясування згоди на переведення - відсутні. Доводи позивача про неможливість виключення зі списків особового складу у зв`язку з невстановленням наявності підстав, що виключають його переміщення у випадках визначених пунктом 112 цього Положення є необґрунтованими, оскільки позивач не наводить жодну конкретну підставу, передбачену вказаним пунктом, яка існувала на час прийняття оскаржуваного наказу та відповідних доказів не надає. Звернув увагу, що у випадку призначення військовослужбовця на посаду на підставі підпункту 6 пункту 82 та пункту 257 Положення, вибір командиром (начальником) на яку посаду (нижчу, рівнозначну або вищу) призначати військовослужбовця є його дискреційним повноваженням. У той же час, на момент видання наказу № 1367, у позивача підстав, передбачених пунктом 112 Положення, для отримання його згоди на переміщення не було, а також, відповідних документів матеріали справи не містять. Таким чином, відповідач при виданні наказу діяв виключно у межах власних повноважень, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.
До поданого відзиву відповідач-3 долучив клопотання про поновлення строку на подачу відзиву у якому зазначив, що позовну заяву представник Головнокомандувача отримав лише 01.09.2023. З огляду на введення в 24.02.2022 року воєнного стану на території України Головнокомандувач Збройних Сил України (його представники та підпорядковані структурні підрозділи, як складова Збройних Сил України) залучені до відсічі збройної агресії та як наслідок у зв`язку із посиленою загрозою ракетних обстрілів об`єктів воєнної інфраструктури, роботи диверсійних груп у місті Києві та критичною ситуацією, як навколо, так і у самому місті Києві, з об`єктивних причин, особовий склад розосереджений із міст постійної дислокації та здійснює заходи з оборони України, захисту України, її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, що позбавляє можливості працювати в звичайному режимі. Крім цього, у зв`язку із настанням правового режиму воєнного стану в Україні збільшилась кількість документів, які надходять на опрацювання в апарат Головнокомандувача Збройних Сил України та на реєстрацію до адміністративного підрозділу більш ніж у три рази, а тому відсутня фізична можливість своєчасного їх опрацювання. З огляду на викладене, просив поновити строк подачі відзиву на позовну заяву.
Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
Ухвалою від 06.06.2023, якою Головнокомандувача Збройних Сил України залучено в якості співвідповідача, роз`яснено останньому можливість протягом 15-тиденного строку з дня отримання позовної заяви та копії цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача та на підставі яких прийнято наказ від 03.10.2022 №1367, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
Копію вказаної ухвали та позовної заяви з додатками отримано уповноваженою особою відповідача-3 19.06.2023, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, а також трекінгом відстеження поштового відправлення.
Таким чином, строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням ч. 1 ст. 120 КАС України, сплив 04.07.2023.
Враховуючи, що відзив на позовну заяву надійшов до суду 11.09.2023 (здано на пошту 05.09.2023), відповідачем пропущено строк, встановлений ч. 5 ст.162 КАС України, для надання відзиву.
Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Оцінивши наведені у клопотанні відповідача-3 причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, а також з урахуванням діючого воєнного стану та ускладнення фактичної можливості своєчасного опрацювання документів з огляду на завантаженість та з метою забезпечення прав відповідача на подання відзиву на позов, задля повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд вважає за можливе поновити строк для подання відзиву та прийняти його до розгляду.
Позивач у відповіді на відзив відповідача-3 просив позовні вимоги задовольнити, а також вказав, що позивач не має прямих претензій до відповідача-3 з приводу винесення наказу № 1367 від 03.10.2022 і з приводу самого переведення, повністю усвідомлюючи, що подібне переведення однозначно належить до повноважень останнього. Разом з цим, наказ №1367 від 03.10.2022 хоч і винесено в межах повноважень посадової особи, проте, з порушенням порядку та способу визначеного чинним законодавством.
Щодо доукомплектування ЗСУ позивач на той час вже проходив військову службу за контрактом саме в Збройних Силах України, поступив на таку службу ще до введення воєнного стану, тобто, позивачем вже був «укомплектований» підрозділ Збройних Сил України за штатами воєнного часу, а тому доводи відповідача-3 в цій частині суперечать дійсним обставинам справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 10.01.2022 призначений на посаду командира кадру стрілецького роти кадру 98 окремого батальйону територіальної оборони, припис № 14 від 10.01.2022 з 10.01.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Разом з цим, відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2022 року № 40/2784, позивач брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України з квітня 2022 року по жовтень 2022 року у Запорізькій та Донецькій областях.
22.10.2022 при отриманні мінно-вибухової травми позивача госпіталізовано до КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради де останній перебував на стаціонарному лікуванні до 31.10.2022, що підтверджується випискою із медичної картки хворого № 8012.
Відповідно до направлень військової частини, виписок, лікування продовжувалось з перервами до 14.12.2022.
25 жовтня 2022 року за усними наказами від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_10 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_4 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_5 особовий склад військової частини НОМЕР_1 вибув до Рівненського військового навчального полігону для проведення навчань та злагоджень.
Позивач як командир роти супроводжував одну групу особового складу залізничним сполученням 06-07.11.2022, після чого повернувся до м. Дніпра для проходження лікування.
В подальшому за усними ж наказами вказаних службових осіб частина особового складу відбула в одному напрямку, інша частина, включно з позивачем, виконувала обов`язки військової служби у визначених місцях - до 11.01.2023 на території Рівненської області, після 11.01.2023 з самостійним пересуванням і розташуванням на території Донецької області.
У подальшому на початку березня 2023 при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що його виключено із списків в/ч НОМЕР_1 .
На запит позивачу надано копію витягу з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 243, згідно якого, позивача виключено зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022.
Підставою видачі наказу від 06.11.2022 № 243 по стройовій частині зазначено наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 1367 від 03.10.2022.
За наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1367 (по особовому складу), відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України лейтенанта ОСОБА_1 командира стрілецької роти , командиром механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 увільнено від займаної посади і призначено до військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №243, позивача виключено зі списків особового складу та з всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_7 06.11.2022, з котлового забезпечення 07.11.2022, позивач вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби командиром механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади сухопутних військ Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 98 від 08.11.2022 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1376 на посаду командира роти 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення і зазначено вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Встановлено оклад за посадою 4370 гривень на місяць.
Визначено виплачувати надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років.
Розмір щомісячної премії з вислугою років до одного року встановлено 155%.
Підстава: витяг з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1376, рапорт лейтенанта ОСОБА_1 від 08.11.2022, припис командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №.
На колективні запити до військової частини НОМЕР_1 , 28.03.2023 позивачу надано копію витягу з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_1 від 06.11.2022 №243, відповідно до якого позивача виключено зі списків та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 з 06.11.2022, визначено вважати його таким, що посаду і справи здав 06.11.2022.
Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Зміст позову та підстави звернення позивача до суду фактично зводяться до непогодження позивача із наказом, за яким його перевели до іншої військової частини без його особистої згоди.
Правова оцінка обставинам щодо зарахування позивача у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , факт самовільного залишенням військової частини, порядок переміщення та інші фактичні обставини, які не мають відношення до правомірності спірного наказу відповідача-2, судом не досліджуються, та оцінка таким доказам, як таким, що не стосується предмету спору, не надається.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Відповідно до п. 1 Положення, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно з п. 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до п. 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
Відповідно до п. 116 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:
1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;
2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_8 ;
3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;
4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;
5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів;
6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;
7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;
8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;
9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу;
10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;
11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;
11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;
11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;
11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;
12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;
12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;
13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;
14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;
16) перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку за медичними показниками) до закінчення відпустки по догляду за дитиною.
Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Вищевказаним визначено, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У подальшому, дія військового стану неодноразово продовжувалась та Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 та по дату винесення спірних наказів та розгляду даної справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.
Відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
З огляду на викладені положення, суд дійшов висновку, що відповідно до пункту 257 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Щодо доводів позивача про наявність підстав, передбачених п. 112 Положення, про необхідність отримання згоди військовослужбовця на переміщення суд зазначає наступне.
Позивачем до позовної заяви долучено висновок ЛКК № 898 від 03.11.2022 згідно якого ОСОБА_11 з діагнозом правосторонній гонартроз 2 ст. за станом здоров`я потребує постійного догляду за хворою особою, яка не здатна до самообслуговування.
Відповідно до 3 абз. п. 112 Положення, переміщення на нове місце військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, викликане потребою догляду за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) чи особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, здійснюється командирами з`єднань, рівнозначними їм і вище посадовими особами на підставі рапорту військовослужбовця та відповідних документів, які підтверджують потребу в постійному сторонньому догляді (допомозі, нагляді) за ними.
Суд, звертає увагу, що вказаний висновок датований 03.11.2022, тобто виданий після затвердження Плану переміщень військовослужбовців від 30.09.2022 та винесення наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1367.
Разом з цим, з огляду на положення пункту 112 Положення, суд наголошує, що доказів звернення позивача до військової частини з рапортом про наявність підстав для отримання згоди на переміщення із долученням відповідного медичного висновку із зазначенням ким для нього є особа, яка потребує догляду ( ОСОБА_11 ), матеріали справи не містять та позивачем не доведено, а тому доводи позивача про відсутність опитування щодо отримання згоди на його переміщення на нове місце військової служби судом відхиляються.
Пункт 1.5 розділу І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), визначає, що для встановлення, зміни, зупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу оформляється план-переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (додаток 16 до Інструкції № 170).
В свою чергу, відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 170, дозволяється в умовах воєнного часу здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади.
Відповідно до затвердженого 30.09.2022 Головнокомандувачем Збройних Сил України Плану переміщень, позивача переміщено на посаду командира механізованої роти механізованого батальйону шпк «капітан», ВОС 0210003, тр-19 на рівнозначну посаду.
У подальшому на підставі вказаного Плану позивача наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1367, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 243 увільнено з посади головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 98 від 08.11.2022 на посаду командира механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади та з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Щодо доводів позивача викладених у поясненнях від 21.09.2023 про прийняття наказу неуповноваженою особою, суд зазначає, що такі доводи є по суті додатковою підставою позову.
Згідно ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідної заяви про зміну підстав позову позивачем до суду не надано. Тому, доповнення позову підставою, що викладено у письмових поясненнях від 21.09.2023, судом до уваги не приймається. До того ж, зміна предмету або підстав позову повинна відбуватись на стадії підготовчого провадження, однак позивачем пояснення подані поза межами такої стадії.
Суд також звертає увагу на зазначення у наказі № 1367 від 03.10.2022 відомостей про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_6 та з огляду на аналіз наявних у матеріалах справи наказів командирів військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (про виключення зі списків та зарахування до списків військових частин), плану переміщення та доходить висновку що дана обставина носить характер технічної описки, що не впливає на сутність, реалізацію та результати переміщення.
Таким чином, переміщення позивача відбулося відповідно до спеціальної норми п.257 Положення №1153/2008, який діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України.
Суд наголошує, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення військовослужбовців, тим більше під час воєнного стану в Україні.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку, що наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 1367 винесений під час дії воєнного стану з дотриманням вимог пунктів 82, 112, 257 Положення. Відповідно є правомірним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №243.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 вересня 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна