Справа № 645/4908/23
Суддя: Алтухова О. Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4908/23
Провадження № 2-а/645/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.

секретар судового засідання Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7624320, винесену 29.08.2023 сержантом поліції ВП № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крищуком М.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень, є неправомірною. Рухаючись 26.08.2023 року на автомобілі «Део», д.р.н. НОМЕР_1 у м.Костопіль Рівненської області, порушень ПДР України не допускав. Однак був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», із полоси, яка дозволяє рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 ПДРУ. На місці розгляду справи ОСОБА_1 не погодився із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням та подав клопотання про відкладення розгляду справи та надання копію відео доказу порушення, яке йому інримінується. Однак сержант поліції Крищук М.О., який склав оскаржувану постанову, не надав позивачу право скористатися правовою допомогою. Розгляд справи було перенесена на 29.08.2023 року. В цей день позивач направив клопотання про перенесення розгляду справи, однак пізніше дізнався, що була винесена оскаржувана постанова. Також, ОСОБА_1 під час розгляду справи не були роз`яснені його права та вручена постанова, оскільки він при розгляді справи не був присутній, однак у постанові у відповідних графах зазначено, що він відмовився від підпису. Постанову у справі про адміністративне правопорушення позивач отримав поштою 05.09.2023 року.

Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 14.09.2023 року.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 20.09.2023 року. У відзиві представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач свого представника для участі у справі не відправив, причини неявки суду не повідомлено.

Статтею 268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, за результатом розгляду даної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7624320, винесену 29.08.2023 сержантом поліції ВП № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крищуком М.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно даної постанови, 26.08.2023 року о 19.08 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Део», д.р.н. НОМЕР_1 у м.Костопіль Рівненської області не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», із полоси, яка дозволяє рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 ПДРУ.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Такі докази не надані суду і з відзивом на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові серії ЕАТ № 7624320 від 29.08.2023 відсутнє посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. А сама по собі постанова таким доказом бути не може.

Оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, окрім виключно самої оскаржуваної постанови, суду не надано, то і наявність самого правопорушення і вину позивача у його вчинені, суд вважає не доведеними, а оскаржену постанову такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірними дій сержанта поліції ВП № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крищука М.О., то згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, у межах розгляду даної справи суд загальної юрисдикції не наділений повноваженнями на визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень. В зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

У порядку ч. ч. 1,3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 536 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 77, 243, 244, 246, 250 КАС України, на підставі ст. 7, 222, 251, 258, 268, 276, 283 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7624320, винесену 29.08.2023 сержантом поліції ВП № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крищуком М.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Закрити провадження по адміністративній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне Управління національної поліції в Рівненській області, , м.Рівне, вул. Пушкіна, 4.

Повний текст рішення складено та проголошено 22.09.2023 року.

Суддя О.Ю.Алтухова