Справа № 160/4564/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2023 року Справа № 160/4564/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хомич Іван Олександрович, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача-4: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
Обставини справи: через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хомич Іван Олександрович, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , диплому серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 та здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням зазначених періодів трудового стажу, починаючи з 15.06.2022.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/4564/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим ст.ст.160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 14.03.2023 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
23.03.2023 до суду від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено квитанції про сплату позивачем судового збору у цій справі.
До позовної заяви представником позивача додано клопотання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 28.03.2023 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Хомича Івана Олександровича про поновлення строку звернення до суду; поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з цією позовною заявою; відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
07.04.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-3) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач-3 заперечує проти позовних вимог і вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 17.07.1992 по 20.12.1992 згідно з довідкою від 26.10.2021 № 04-2637/10-21/21, оскільки прізвище заявниці « ОСОБА_2 » не збігається з даними у свідоцтві про укладання шлюбу « ОСОБА_3 »-« ОСОБА_4 ». Страховий стаж позивача, нарахований відповідачем-3, становить 26 років 08 місяців 28 днів, який є не достатнім для призначення пенсії за віком, тому відповідач-3 відповідним рішенням і відмовив позивачу у призначенні пенсії.
24.04.2023 до суду подано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-1), в якому відповідач-1 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки правомірними рішеннями органів пенсійного фонду позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Ухвалою суду від 08.05.2023 залучено до участі в адміністративній справі №160/4564/23 четвертого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; розпочато розгляд адміністративної справи спочатку.
Водночас, суд зазначає, що ухвалою від 28.03.2023 суд вирішив питання щодо строку звернення до суду, цією ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача - адвоката Хомича Івана Олександровича про поновлення строку звернення до суду; поновив ОСОБА_1 строк для звернення до суду з цією позовною заявою.
23.05.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-4), відповідно до якого, відповідач заперечує проти позовних вимог і в їх задоволенні просить відмовити. Відзив обгрунтований тим, що за наданими позивачем документами до страхового стажу не можливо зарахувати згідно наданих документів: трудової книжки, диплому, свідоцтв про одруження та свідоцтва про розлучення - україномовний варіант прізвища « ОСОБА_3 », російськомовний « ОСОБА_3 », У свідоцтві про розлучення № НОМЕР_7 записи зроблено укр. мовою - прізвище вказано « ОСОБА_3 », у свідоцтві про одруження № НОМЕР_8 (друге одруження) прізвище вказане « ОСОБА_3 », є розбіжності в прізвищі. Потрібно вносити зміни в свідоцтво про розлучення. Таким чином, страховий стаж позивача становить 10 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Крім цього, відповідач-4 зазначає, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів для призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.
Ухвалою суду від 28.03.2023 витребувано у відповідачів копію пенсійної справи позивача. Витребувані судом документи були надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 18.04.2023 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
15.06.2022 ОСОБА_1 (позивач) звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням від 24.06.2023 №78, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-3) у призначенні пенсії позивачу було відмовлено.

У цьому рішенні зазначено, що вік заявниці 60 років 10 місяців 27 днів.

Умови призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 за досягнення 60-річного віку і наявності страхового стажу, передбаченого цією статтею, 28 років.

Страховий стаж особи складає 26 років 8 місяців 28 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не врахований період отримання допомоги по безробіттю з 17.07.1992 по 20.12.1992 згідно довідки від 26.10.2021 за № 04-2637/10-21/21, оскільки прізвище заявниці « ОСОБА_2 » не збігається з даними у свідоцтві про укладання шлюбу « ОСОБА_3 »-« ОСОБА_4 ».

Вирішено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно ст.26 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 відмовити.

Позивач 04.10.2022 повторно звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду цієї заяви 12.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-4) прийнято рішення №78 про відмову позивачу у призначенні пенсії, в якому зазначено таке.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявниці 61 рік на дату звернення. Не працює.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років (для 63-х річного віку від 19 років, для 65-ти річного віку від 15 років).

Страховий стаж особи становить 10 років 0 місяців 0 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати згідно наданих документів: трудової книжки, диплому, свідоцтв про одруження та свідоцтва про розлучення - україномовний варіант прізвища « ОСОБА_3 », російськомовний « ОСОБА_3 », У свідоцтві про розлучення № НОМЕР_7 записи зроблено укр. мовою - прізвище вказано « ОСОБА_3 », у свідоцтві про одруження № НОМЕР_8 (друге одруження) прізвище вказане « ОСОБА_3 », є розбіжності в прізвищі. Потрібно вносити зміни в свідоцтво про розлучення.

Враховуючи вищевикладене, відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

12.12.2022 позивач знову звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком.

Цю заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2), яке прийняло рішення від 15.12.2022 № про відмову позивачу у призначенні пенсії.

У рішенні відповідач-2 зазначив таке.

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пенсійний вік, визначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 60 років.

Вік заявника 61 рік 4 місяці.

Статтею 26 Закону України № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менш, як 28 років.

Страховий стаж особи становить 10 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , та період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки є розбіжності в прізвищі: згідно першого свідоцтва про одруження НОМЕР_4 прізвище « ОСОБА_3 » (на російській мові), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 прізвище « ОСОБА_3 » (на українській мові), згідно другого свідоцтва про одруження НОМЕР_6 прізвище вказане « ОСОБА_3 ». До заяви надано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз, але Порядком подання документів для підтвердження зміни прізвища експертний висновок не передбачено.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи.

Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями органів пенсійного фонду, тому й звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років (ч.2 ст.26).

Згідно з паспортом ОСОБА_1 , Серії НОМЕР_9 , вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже на момент звернення за призначенням пенсії позивач досягла необхідного віку (60 років) для призначення пенсії. При цьому, для призначення пенсії за віком у позивача має бути не менше 28 років страхового стажу.

Так, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV).

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка позивача, Серії НОМЕР_1 , містить такі записи про періоди її роботи (мовою трудової книжки):

Строительное управление №144

1) 01.09.1978 принята для прохождения производственной практики монтером пути второго разряда;

2) 02.10.1978 согласно акта сдачи пробы установлен третий разряд монтера пути;

3) 05.10.1978 уволена по окончанию срока практики;

4) 10.07.1979 принята для прохождения производственной практики монтером пути третьего разряда;

5) 26.Х.1979 согласно акта сдачи пробы установлен четвертый разряд монтера пути;

6) 17.ХІ.1979 уволена по окончанию срока практики согласно заявления;

Киевский филиал ГПИ «Союздорпроект»

7) 04.04.1980 принята на должность техника;

8) 01.11.1986 уволена по переводу в трест «Югортранстехстрой», ст.36 п.5 КЗОТ УССР;

Трест Югортранстехстрой

9) 17.11.1986 принята на должность инженера по переводу из Киевского ф-ла «Союздорпроект» в отдел организации, технологии и качества стр-ва железных дорог;

10) 01.05.1988 аттестована на должность инженера-строителя отдела организации и технологии стр-ва жел.дорог;

11) 07.04.1992 уволена по п.1 ст.40 КЗОТ Украины (сокращение штата работников);

12) Зализнычный районный центр занятости, с 17 июля 1992г по 20 декабря 1992 г получала пособие по безработице;

Центральный штаб Министерства обороны Украины

Штаб вооружения МО Украины

13) 26.10.1992 принята в отдел информации и автоматизации в/с А-0118 специалистом ІІ категории;

14) 18.01.1993 присвоена первая категория специалиста того же отдела того же управления;

15) 26.04.1994 переведена на должность специалиста первой категории организационно-планового отдела в/ч НОМЕР_10 Главного управления по науке, разработкам и испытаниям вооружения ВС Украины;

16) 03.06.1994 присвоен одиннадцатый ранг государственного служащего;

17) 03.05.1994 принята присяга государственного служащего;

18) 1.02.1996 присвоен десятый ранг государственного служащего;

19) 20.03.1996 переведена на должность ведущего специалиста того же отдела того же управления на конкурсной основе;

В/ч НОМЕР_10 Головного управління по науці, розробкам та випробування озброєння ЗС України перейменоване в Центральне управління замовлень озброєння та військової техніки Головного управління планування, розвитку та виробничих замовлень озброєння та військової техніки Озброєння МО України

20) 03.12.1997 призначена на посаду провідного спеціаліста відділу загального планування;

21) 09.03.1999 присвоєно 9 ранг державного службовця;

22) 04.02.1999 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу загального планування Центрального управління (замовлень озброєння та військової техніки) головного управління планування, розвитку та виробничих замовлень озброєння та військової техніки;

23) 01.08.2000 переведено на посаду провідного спеціаліста відділу (державного оборонного замовлення) Центрального управління (замовлень озброєння та військової техніки) Головного управління планування розвитку та виробничих замовлень озброєння та військової техніки Озброєння МО України;

24) 01.08.2002 у зв`язку зі змінами штатів переведено на посаду провідного спеціаліста відділу (державного оборонного замовлення та зав`язків з військово-промисловим комплексом) управління (замовлень та закупівлі озброєння і військової техніки) Головного управління розробок та закупівлі озброєння і військової техніки Озброєння МО України;

25) 01.01.2004 звільнено з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

Наведені вище періоди роботи трудової книжки позивача не були зараховані до її страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про що ними і було зазначено в оскаржуваних у цій справі рішеннях від 12.10.2022 №78 та від 15.12.2022 №.

Такі рішення відповідачів мотивовані тим, що:

- за доданими документами до страхового стажу не можливо зарахувати згідно наданих документів: трудової книжки, диплому, свідоцтв про одруження та свідоцтва про розлучення - україномовний варіант прізвища « ОСОБА_3 », російськомовний « ОСОБА_3 », У свідоцтві про розлучення № НОМЕР_7 записи зроблено укр. мовою - прізвище вказано « ОСОБА_3 », у свідоцтві про одруження № НОМЕР_8 (друге одруження) прізвище вказане « ОСОБА_3 », є розбіжності в прізвищі. Потрібно вносити зміни в свідоцтво про розлучення (від 12.10.2022 № НОМЕР_11 );

- є розбіжності в прізвищі: згідно першого свідоцтва про одруження НОМЕР_4 прізвище « ОСОБА_3 » (на російській мові), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 прізвище « ОСОБА_3 » (на українській мові), згідно другого свідоцтва про одруження НОМЕР_6 прізвище вказане « ОСОБА_3 ». До заяви надано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз, але Порядком подання документів для підтвердження зміни прізвища експертний висновок не передбачено (рішення від 15.12.2022 №).

Суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців (п.1.1.);

- відомості про робітника записуються на першому аркуші (титульній сторінці) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень або заміни ім`я та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта середня, середня спеціальна і вища вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню чи незакінчену вищу освіту також може бути здійснена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки учбового закладу і т. ін.). Професія або спеціальність записуються в трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа (п.2.10.);

- після зазначення дати заповнення трудової книжки робітник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше була заповнена трудова книжка (п.2.11).

- зміни записів в трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) і з посиланням на номер і дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, попередні прізвище, ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.12).

Зазначена Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція №58).

Згідно з Інструкцією №58:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п.1.1);

- відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (п.2.11.);

- після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.12);

- зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документі. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.13).

Так, у трудовій книжці, Серії НОМЕР_1 , копія якої надана до матеріалів справи, зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, якій вона належить ОСОБА_1 , тобто, позивача у справі.

Також, суд зазначає, що згідно зі свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_12 , до одруження позивач носила прізвище (російською мовою) ОСОБА_5 .

Вказана вище трудова книжка також містить прізвища « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_3 », які закреслені однією рискою, а на внутрішньому боці обкладинки є такі записи: « ОСОБА_6 изменена на ОСОБА_3 в связи с вступлением в брак. Основание: свидетельство о браке НОМЕР_4 выдано отделом ЗАГС Зализнычного исполкома г. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ст.инсп. Косиковская»; «Прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_4 . Підстава: свідоцтво про одруження від 03.12.1999 р. НОМЕР_6 ».

На обох зазначених записах титульного аркушу трудової книжки проставлені печатки підприємств. Проте, відсутні підписи керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи, що не відповідає вимогам наведених вище інструкцій про порядок ведення трудових книжок.

Водночас, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

До того ж, згідно з розрахунками стажу позивача (Форма РС-право), які надані до матеріалів справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до стажу роботи позивача був зарахований період роботи з 01.01.1998 по 31.12.2003, який наведений у трудовій книжці позивача, тобто органами пенсійного фонду до страхового стажу позивача був зарахований період роботи вказаний у трудовій книжці, не зважаючи на доводи відповідачів про недоліки в її оформленні.

При цьому, заперечення щодо записів трудової книжки про періоди роботи позивача в органів пенсійного фонду відсутні.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 , згідно з її трудовою книжкою, Серії НОМЕР_1 , мають бути зараховані до її страхового стажу.

Поряд з цим, суд зазначає, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 24.06.2022 №78, прийнятому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, відсутня відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених у трудовій книжці, а страховий стаж позивача згідно з цим рішенням становить 26 років 08 місяців 28 днів.

Натомість у цьому рішенні вказано, що до страхового стажу не врахований період отримання допомоги по безробіттю з 17.07.1992 по 20.12.1992 згідно довідки від 26.10.2021 за № 04-2637/10-21/21, оскільки прізвище заявниці « ОСОБА_2 » не збігається з даними у свідоцтві про укладання шлюбу « ОСОБА_3 »-« ОСОБА_4 ».

Суд зазначає, що записи про період перебування позивача з 17.07.1992 по 20.12.1992 на обліку в центрі зайнятості містить її трудова книжка, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, тому цей період зараховується до страхового стажу позивача

Відповідно до п «д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

В оскаржуваних рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.10.2022 №78 та від 15.12.2022 № зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди згідно з дипломом НОМЕР_2 з огляду на наявність все тих же розбіжностей в написанні прізвища позивача « ОСОБА_3 ».

Так, до матеріалів справи надано копію диплома НОМЕР_2 , виданий (далі- російською мовою) 01 марта 1980 года ОСОБА_8 в том, что она в 1976 году поступила в Киевский строительный техникум транспортного строительства и в 1980 году окончила полный курс названного техникума.

У свідоцтві про укладення шлюбу, Серія НОМЕР_4 , копія якого надана до матеріалів справи, зазначено: « 14 апреля 1979 года заключен брак между ОСОБА_9 и ОСОБА_10 , после заключения брака присвоены фамили и мужу и жене Редчиц».

Таким чином, прізвище у дипломі НОМЕР_2 та свідоцтві про укладення шлюбу, Серія НОМЕР_4 , однаково викладене російською мовою « ОСОБА_3 ».

Отже період навчання позивача, який підтверджено дипломом НОМЕР_2 , має бути зарахований до її страхового стажу.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 24.06.2022 №78 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не висловлює зауважень щодо наданих позивачем документів про її навчання в Київському будівельному технікумі транспортного будівництва.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладені законодавчі норми та встановлені обставини, суд зазначає, що оскаржувані у цій справі рішення прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а також не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому ці рішення є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

До того ж, про формальний підхід органів пенсійного фонду до розгляду документів позивача про призначення пенсії свідчить і те, що за наявності одних і тих же поданих позивачем документів для призначення пенсії, оскаржувані у цій справі рішення містять відмінні один від одного мотиви їх прийняття. Так, у рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.10.2022 №78 та від 15.12.2022 № вказано про незарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи у зв`язку з наявними розбіжностями в написанні її прізвища в трудовій книжці, дипломі та свідоцтвах про одруження та розірвання шлюбу, стаж позивача, згідно з цими рішеннями становить 10 років, а в рішенні від 26.06.2022 №78, прийнятому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, зауважень до зазначених документів не висловлено, але вказано про неврахування до стажу періоду отримання допомоги по безробіттю, при цьому, розрахований цим органом пенсійного фонду стаж позивача складає 26 років 8 місяців 28 днів.

Поряд з цим, суд зазначає, що позовні вимоги позивача про зарахування до її страхового стажу періоду роботи згідно зі свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 задоволенню не підлягають, оскільки, як видно з наданих розрахунків стажу позивача (Форма РС-право), період догляду за дитиною з 04.11.1979 по 03.11.1982 був зарахований до страхового стажу позивача.

Водночас, призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 15.06.2022.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 і період навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту зобов`язального характеру буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подачу фізичною особою позову з однією вимогою немайнового характеру, судовий збір складає 1073,60 грн (2684,00 х 0,4=1073,60 грн).

Водночас, якщо позовна заява подана до суду фізичною особою в електронній формі судовий збір за подачу позову з однією вимогою немайнового характеру складає 858,88 грн (1073,60 грн х 0,8 = 858,88 грн).

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру про визнання протиправними та скасування рішення від 24.06.2022 № 78, від 12.10.2022 № 78, від 15.12.2022 № та пов`язану з ними вимогу зобов`язального характеру.

Враховуючи викладене, за подачу до суду цього позову в електронній формі позивач сплатив судовий збір у сумі 2576,64 грн.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладені норми, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача на пенсійні виплати були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішеннями про відмову у призначенні пенсії, які судом скасовані, суд зазначає, що на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань:

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 429,44 грн;

Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 429,44 грн;

Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 429,44 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області(вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.06.2022 №78, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.10.2022 №78, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.12.2022 №, якими ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) періоди роботи згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 і період навчання відповідно до диплому серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області(вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) витрати з оплати судового збору у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) витрати з оплати судового збору у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ) витрати з оплати судового збору у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_13 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області(вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-3: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ).

Відповідач-4: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Н.В. Кучугурна