Справа № 520/8110/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 вересня 2023 р. справа № 520/8110/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за втрату здоров`я в зв`язку із пораненнями, травмами, хворобами, що отримані в період військової служби в розмірі 671000,00 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень 00 копійок;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу в розмірі 671000,00 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що надані позивачем докази чітко підтверджують те, що позивач має право на отримання грошової допомоги в якості компенсації за втрату здоров`я в період знаходження на військовій службі, і така позиція відповідає в цілому правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у зразковій справі №Пз/9901/4/19 (620/4218/18).

Як зазначає позивач, медичними обстеженнями, та проходженням ВЛК встановлено, що ОСОБА_1 до призову на військову службу не мав цілого ряду хронічних захворювань, на дані захворювання він почав хворіти під час проходження військової служби та отримавши травми, що, пов`язані з проходженням військової служби, у військовій частині НОМЕР_1 , тобто, отримання позивачем даних захворювань знаходиться в причинно- наслідковому взаємозв`язку з проходженням позивачем військової служби.

Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що на момент розгляду справи судом позивачу не встановлено інвалідність, жодної довідки МСЕК позивачем не надано, що підтверджує факт відсутності права та підстав для отримання допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши аргументи учасників спору, викладені в заявах по суті справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу з липня 2020 року.

Відповідно до ловідки Гарнізонної ВЛК №3452 від 29.12.2022 (ВЧ НОМЕР_3 ) за час проходження військової служби позивач отримав захворювання та травми, що, так, пов`язані з проходженням військової служби: посттравматичний стресовий розлад, асоційований з бойовим стресом з легко вираженим психогенним залишком; стан після перенесеної мінно-вибухової травми 30.09.2022: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного, астенічного синдромів, вегетативно-судинної нестійкості, акубаротравми у вигляді хронічної лівобічної нейросенсорної приглухуватості, при сприйнятті шепітної мови до 6 метрів на праве вухо, до 3 метрів-на ліве вухо. Довідка про обставини травми №27/2457 від 12.11.2022 видана командиром ВЧ НОМЕР_1 , травма кваліфікується як легка.

За ст. 17-6, 75-в, 36-в визнаний обмежено придатним до військової служби відповідно до Наказу МО України №402 від 14.08.2008 Розкладу хвороб.

У позові позивач зазначив, що він має намір подавати документи для отримання інвалідності на МСЕК відповідно 3 групи інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, а тому вважає, що розмір одноразової грошової виплати має бути здійснений, виходячи з розміру виплати для 3-ї групи інвалідності, тобто, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами ст.16-3 цього закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

У випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.

У такому самому порядку здійснюється виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, якого було відряджено до державного органу, установи, організації із залишенням його на військовій службі.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. N 975 (у редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом до суду, далі - Порядок).

Пункт 3 порядку передбачає, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як зазначено позивачем, на момент його звернення до суду з позовом він мав намір звернутися до МСЕК з метою отримання ІІІ групи інвалідності.

Тобто, за приписами п.3 Порядку позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, доказів, що свідчать про встановлення позивачу інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства, до суду не надано.

Гіпотетична можливість отримання позивачем в майбутньому ІІІ групи інвалідності жодним чином не свідчить про порушення його прав відповідачем на момент звернення до суду з цим позовом.

Приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Суд вважає неприйнятними аргументи позивача щодо тотожності правовідносин у цьому спорі та у зразковій справі №Пз/9901/4/19 (620/4218/18), адже у цій справі Верховним Судом розглядались правовідносини стосовно грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку військовослужбовцям у період мобілізації, що не має жодного відношення до предмету спору у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 22 вересня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов