Справа № 140/2640/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2640/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участі представника позивача Омелюка С.В.,

представника відповідача Головного управління ДПС у Волинській області Грицишиної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Головного управління ДПС у Волинській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Представником Головного управління ДПС у Волинській області подано до суду заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2550/2023р. виданого 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22 за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державної податкової служби України (далі ДПС України), Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заява обґрунтована таким.

Рішенням Волинського кружного адміністративного суду від 08.08.2022 задоволено позов ОСОБА_1 , вирішено визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови ДПС України від 31.01.2-22 №85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновити позивачку на займаній посаді з 01.02.2022 та стягнути з ГУ ДПС у Волинській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 302160,04 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 апеляційні скарги ДПС України та ГУ ДПС у Волинській області задоволено частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 у справі № 140/2640/22 скасовано у частині, яка стосується позовних вимог, які були задоволені на користь ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови ДПС України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління ДПС у Волинській області з 01 лютого 2022 року.

Стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 436200,96 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Наказом ДПС України від 10.11.2022 № 1705-0 «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » було виконане вищевказане рішення суду від 27.10.2022 та поновлено позивачку на займаній посаді з 01.02.2022.

Однак, наказом ДПС України від 10.11.2022 № 1706-о ОСОБА_1 звільнено з посади за угодою сторін, з 01.02.2022 та наказано ГУ ДПС у Волинській області забезпечити проведення розрахунку з ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції в постанові від 27.10.2022 зазначено, оскільки днем звільнення позивача є 31.01.2022, справа вирішена по суті 27.10.2022, тому період часу вимушеного прогулу позивача становить 192 робочих дня (період з 01.02.2022 по 26.10.2022).

В той же час, оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади наказом ДПС України від 10.11.2022 № 1706-о за угодою сторін, і даний наказ не скасовано, то стягнення середнього заробітку з 02.02.2022 по 26.10.2022 є необґрунтованим, оскільки позивач звільнена на підставі іншого наказу.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022, в частині негайного виконання, ГУ ДПС у Волинській області виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49 981,36 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДПС України, ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови ДПС України від 10.11.2022 №1706-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області; стягнення з ГУ ДПС у Волинській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення з ДПС України моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 (з урахуванням ухвали про внесення виправлень у судове рішення від 29.06.2023) позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 10 листопада 2022 року №1706-0, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 02 лютого 2022 року. Стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 339005,77 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 140/7973/22 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. У вказаній постанові колегія суддів також звертає увагу, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі №140/2640/22 так і наказом №1705-о від 10.11.2022 поновлено позивача на посаді саме з 01.02.2022 та в подальшому прийнято оскаржуваний наказ №1706-о від 10.11.2022, яким власне і реалізовано заяву та волевиявлення позивача на звільнення за угодою сторін з 01.02.2022.

А тому, судовим рішенням, яке набрало законної сили підтверджено правомірність наказу ДПС №1706-0 від 10.11.2022 та правомірність звільнення позивача за угодою сторін саме з 01.02.2022.

На підставі викладеного, ГУ ДПС у Волинській області вважає, що виконавчий лист №2550/2023, виданий 21.03.2023 у справі №140/2640/22 є таким, що не підлягає виконанню.

Представником позивача було подано заперечення на заяву, яке обґрунтовано таким.

З матеріалів справи слідує, що виконавчий лист № 2550/2023 про стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200 гривень 96 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства виданий 21.03.2023 на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 140/2640/22, предметом позову якої було визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у даній справі від 27.10.2022 набрала законної сили.

Таким чином, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 140/2640/22 встановлено всі обставини щодо визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Задоволення даної заяви призведе до порушення принципу обов`язковості виконання судових рішень та не буде відповідати нормам ст. 129-1 Конституції України.

В судовому засіданні учасники справи підтвердили позиції викладені в заяві та запереченні на неї.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку, що заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ДПС України, відповідно до якого просила суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови ДПС України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області;

3) зобов`язати ДПС України виплатити ОСОБА_1 невиплачену суму заробітної плати, що становить 66 344,53 грн;

4) стягнути з ДПС України на користь ОСОБА_1 35 000,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 31.05.2022 було залучено до участі у справі співвідповідача ГУ ДПС у Волинській області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 позов задоволено частково та:

· визнано протиправним та скасувати наказ в.о. голови ДПС України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області;

· поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 01 лютого 2022 року;

· стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 302 160 (триста дві тисячі сто шістдесят) гривень 04 копійки.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 49 981 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривня 36 копійок допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 апеляційні скарги ГУ ДПС у Волинській області та ДПС України задоволено частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 у справі № 140/2640/22 скасовано у частині, яка стосується позовних вимог, які були задоволені на користь ОСОБА_1 .

Ухвалено у вказаній частині постанову, якою:

· визнано протиправним та скасувати наказ в.о. голови ДПС України від 31.01.2022 № 85-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області;

· поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 01.02.2022.

· стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 436200,96 грн (чотириста тридцять шість тисяч двісті гривень 96 копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 Волинським окружним адміністративним судом 21.03.2023 видано виконавчий лист № 2550/2023р. про стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200 (чотириста тридцять шість тисяч двісті) гривень 96 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

10.11.2022 наказом в.о. голови ДПС України № 1705-о скасовано наказ ДПС України від 31.01.2022 № 85-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 01.02.2022.

Водночас, наказом в.о. голови ДПС України від 10.11.2022 № 1706-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , начальника ГУ ДПС у Волинській області, 01.02.2022 за угодою сторін, згідно з частиною другою статті 86 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із вказаним наказом ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 в адміністративній справі № 140/7973/22 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної податкової служби України від 10.11.2022 №1706-0, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ГУ ДПС у Волинській області з 02 лютого 2022 року. Стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 339005,77 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 140/7973/22 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Водночас ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 задоволено заяву ГУ ДПС у Волинській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2550/2023р. виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказану ухвалу від 09.05.2023 скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023.

Крім того, судом встановлено, що виконавчий лист № 2550/2023р. виданий Волинським окружним адміністративним судом 21.03.2023 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у даній справі не виконано в частині стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з такого.

Підстави визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню встановлено приписами статті 374 КАС України.

Так, відповідно до частини другої вказаної норми, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом не встановлено наявність підстав безпосередньо визначених наведеною нормою.

Водночас наведена норма не містить вказівок на інші причини, що можуть бути підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Так, для вирішення питання чи наявні у даній справі підстави для визнання виконавчого листа № 2550/2023р. від 21.03.2023 таким, що не підлягає виконанню, належить зрозуміти чи охоплюються спірні правовідносини у справі № 140/2640/22 судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі № 140/7973/22.

Судовим рішенням в справі № 140/2640/22, яке набрало законної сили, скасовано наказ № 85-о від 31.01.2022 про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді з присудженням відповідних виплат з 01.02.2022.

Водночас, судовим рішенням у справі № 140/7973/22, яке також набрало законної сили, відмовлено в скасуванні наказу від 10.11.2022 № 1706-о ОСОБА_1 звільнено з посади за угодою сторін з 01.02.2022.

З цього приводу суд звертає увагу на наступне.

Постановляючи ухвалу від 09.05.2023 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2550/2023р. від 21.03.2023 виданий у справі № 140/2640/22, суд виходив з того, що зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області за вказаним виконавчим листом про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200, 96 грн за період з 01.02.2022 по 26.10.2022 охоплюється спірними правовідносинами, що є предметом судової оцінки в справі № 140/7973/22.

Таким чином, виконання ГУ ДПС у Волинській області зобов`язання за виконавчим листом № 2550/2023р. від 21.03.2023 виданим даній справі у випадку задоволення позовних вимог у справі № 140/7973/22 призведе до повторного стягнення з ГУ ДПС у Волинській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200, 96 грн за період з 01.02.2022 по 26.10.2022.

А у випадку відмови в задоволені адміністративного позову в справі № 140/7973/22 і, як наслідок, визнання судом необґрунтованими вимог ОСОБА_1 про стягнення з ГУ ДПС у Волинській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зникне обов`язок ГУ ДПС у Волинській області за виконавчим листом № 2550/2023р. від 21.03.2023 виданим у даній справі.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу від 09.05.2023, в постанові від 11.07.2023 вказав, що наведені висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, Восьмий апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.07.2023 вказав на таке.

«У розглядуваному випадку судом апеляційної інстанції прийнято остаточне рішення, яке набрало законної сили.

З матеріалів справи слідує, що виконавчий лист № 2550/2023 про стягнення з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 436 200 гривень 96 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства виданий 21.03.2023 на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 140/2640/22, предметом позову якої було визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 140/2640/22 встановлено всі обставини щодо визнання протиправним та скасування наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 31.01.2022 № 85-о, яким позивача звільнено з посади начальника ГУ ДПС у Волинській області, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, правова оцінка щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу в.о. голови Державної податкової служби України від 10.11.2022 № 1706-о буде надана судом під час розгляду справи № 140/7973/22 про оскарження такого наказу.»

Таким чином, виходячи із фактичного змісту спірних правовідносин, а також враховуючи позицію викладену в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023, слід дійти висновку, що правовідносини які були предметом розгляду у справах № 140/2640/22 та № 140/7973/22 не є тотожними, а відтак не є взаємовиключними в контексті виконання рішення суду в адміністративній справі № 140/2640/22, яке набрало законної сили, а відтак підлягає до обов`язкового виконання.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відсутність у даній справі передбачений положеннями статті 374 КАС України фактичних причин (підстав), які б обумовили визнання виконавчого листа № 2550/2023р. від 21.03.2023 таким, що не підлягає виконанню.

Принцип обов`язковості судового рішення закріплено у статті 129-1 Конституції України, згідно з якою суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, приписами статті 2, частини другої статті 14 КАС України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. При цьому, у ст. 370 КАС України додатково закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

На підставі аналізу конституційних норм у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ГУ ДПС у Волинській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2550/2023р. виданого 21.03.2023 в адміністративній справі № 140/2640/22, а отже про відмову в задоволенні вказаної заяви.

Керуючись статтями 229, 248, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Головного управління ДПС у Волинській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний тест судового рішення складено 25 вересня 2023 року.