Справа № 280/5217/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 вересня 2023 року (09:15)Справа № 280/5217/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначені та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 17.02.2023;

зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 17.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Листом від 23.05.2023 №7971-8285/С-02/80800/23 відповідач відмовив в призначені пенсії за віком на загальних підставах, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону №1058-IV, а тому відсутні підстави для повторного призначення одного й того ж виду пенсії за одним і тим же Законом. Також, листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.04.2023 №0800-0215-8/21303 позивача повідомлено про те, що застосовувати показники середньої заробітної плати в Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2020-2022 підстав немає. Позивач з такими діями не погоджується та зазначає, що позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше. Отже, пенсія позивачу відповідно до Закону №1058-IV має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020-2022 роки, що передували року звернення (2023 рік) за призначенням пенсії за віком на загальних підставах до територіального управління Пенсійного фонду України. Просить задовольнити позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 (в редакції станом на 13.09.2010) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Отже, пільги дострокового виходу на пенсію за вислугу років визначаються п «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 13.09.2010), а розмір пенсії визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 29.07.2009 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену йому на пільгових умовах за Списком №1 згідно Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788), розмір та порядок виплати якої визначено нормами Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

В подальшому, 17.02.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до ст.26 Закону №1058, з урахуванням ч.2 ст.40 вказаного закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки, починаючи з 17.02.2023.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.04.2023 № 0800-0215-8/21303 позивачу надано відповідь, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 29.07.2009 як одержувач пільгової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, призначеної згідно із пунктом 2 ч. 1 ст.114 Законом №1058. При первинному призначенні пенсії ОСОБА_1 було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2008 рік у розмірі 1573,99 грн. Розмір пенсії при первинному призначенні складав 2473,36 грн. З прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-ІІІ з 01.10.2017 проведено осучаснення пенсій, тобто змінено формулу розрахунку пенсії. При цьому було проведено перерахунок пенсій, призначених до 01.10.2017 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за останні три роки (2014-2016 р.р.) у розмірі 3764,40 грн. та величини оцінки одного року страхового стажу, що застосовується для обчислення пенсії, у розмірі 1%. Так, показник «середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії» застосовується виключно при первинному призначенні пенсії та залишається незмінним при проведенні наступних перерахунків. Отже, пенсію ОСОБА_1 призначено та перераховано у відповідності до норм чинного законодавства, проводити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки відсутні законні підстави (а.с.11-13).

Також, листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.05.2023 №7971-8285/С-02/8-0800/23 позивача повідомлено, що відповідно до п. 1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, пенсії за віком па пільгових умовах призначаються за нормами цього Закону. Вік та трудовий стаж, необхідні для призначення пенсії визначаються за Законом України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як розрахунок пенсії, визначення розміру заробітної плати, умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивачу з 29.07.2009 вже призначена, перераховується та виплачується пенсія за віком із солідарної системи відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За Законом України «Про пенсійне забезпечення» визначено лише право на отримання пенсії за віком. Даний вид пенсії (пенсія за віком на пільгових умовах) не є іншим у розумінні статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, відсутні підстави для повторного призначення одного й того ж виду пенсії за одним і тим же Законом (а.с.14-15).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за умови досягнення пенсійного віку та за наявності пільгового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону №1058, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: -пенсія за віком; -пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); -пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. «а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії: - за віком; - по інвалідності; - в разі втрати годувальника; - за вислугу років.

Статтею 10 Закону №1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058, державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до аналізу наведених норм переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону №1058.

Приписами ст.26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Проте, позивачу пенсія за віком вже призначена в 2009 році на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діючим законодавством не передбачено.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається п.п.3 п.2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Вказана правова позицію викладена Верховним Судом у постанові від 17.05.2021 у справі №185/1473/17.

Оскільки, позивач скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово перераховувалась у визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядку, суд не вбачає правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком за його заявою 17.02.2023 у відповідності до статті 26, частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд не приймає посилання позивача у позовній заяві на судову практику Верховного Суду, оскільки зазначені постанови ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Спірні правовідносини стосуються питання призначення іншої пенсії за іншим законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії і жодним чином не стосуються питання повторного призначення того ж виду пенсії.

Зокрема, у наведених позивачем постановах Верховного Суду предметом спору було переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тобто з одного виду пенсії на інший вид пенсії.

Натомість, в даному адміністративному процесі позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком на загальних підставах.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.09.2023.

Суддя Ю.В. Калашник