Справа № 620/1715/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
22 вересня 2023 року Чернігів Справа № 620/1715/19
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,
Представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України, в якій просить:
- винести окрему ухвалу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про вчинення ним протиправної бездіяльності щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 620/1715/19.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що рішення суду боржником не виконано, не зважаючи на вжиті державним виконавцем заходи, що передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 призначено заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України у справі № 620/1715/19 у порядку письмового провадження. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати письмові пояснення щодо наведених у заяві обставин та докази на їх підтвердження у строк до 25.07.2023.
Відповідачем пояснень щодо заяви не надано, а відтак суд вирішує заяву за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито (ч. 2 ст. 383 КАС України).
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (ч. 3 ст. 383 КАС України).
Згідно частини 4 згаданої статті заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
При цьому, виходячи з наведеного вище, звернення до суду із заявою відповідно до ст. 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст. 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
26.12.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Рабоволюком В.В. винесена постанова про зупинення виконавчого провадження № 69139861 у зв`язку з апеляційним оскарженням боржником судового рішення /а. с. 179/.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 відмовлено відповідачу у відкритті апеляційного провадженими у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, причини пропуску строку звернення визнанні судом неповажними. Вказана ухвала суду була оскаржена боржником до Верховного Суду. Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2023 відмовлено боржнику у відкритті касаційного провадження.
01.06.2023 державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у м. Києві Рабоволюком В.В. винесена постанова про накладення на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штрафу у розмірі 5100 грн на користь держави у зв`язку із невиконанням рішення суду та знову надано відповідачу 10-ти денний термін на його виконання /а. с. 180/.
Також державним виконавцем 26.06.2023 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 3 ст. 63 та п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника /а. с. 197/.
Суд вказує, що не зважаючи на вжиті державним виконавцем заходи, що передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем рішення на цей час не виконано та суду не надано доказів такого виконання, що свідчить про протиправну бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виконання рішення суду у справі №620/1715/19.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення суду не виконано, у зв`язку з чим, суд вважає, що існує достатньо підстав для задоволення заяви представника позивача.
Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).
Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 620/1715/19 відповідачем не виконано, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 02.02.2016 у справі № 804/14800/14.

Відповідно до абзацу10 пункту 9 рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Важливо наголосити, що стаття 124 Конституції України, встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до приписів частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зважаючи на положення наведених норм, суд вважає за доцільне задовольнити заяву представника позивача, визнавши протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 620/1715/19, та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, копію якої направити відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов не виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 620/1715/19.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України у справі № 620/1715/19 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 620/1715/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про зобов`язання надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок коштів Фонду, в частині рахунку вкладника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , на суму вкладу (залишку на поточному рахунку № НОМЕР_2 ) 72193,56 грн.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вжити заходи щодо усунення причин та умов, які спричинили не виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 620/1715/19.

Встановити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, які спричинили не виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 620/1715/19.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 805,20 грн.

Копію окремої ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 22.09.2023.

Суддя О.В. Заяць