Справа № 420/17715/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

представника позивача адвоката Бриленка К.Б. (на підставі ордеру),

представника відповідача - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради Ходжалієва А.С. (на підставі виписки з ЄДРПОУ),

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування вимоги (припису), -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 13 липня 2023 року надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, оформлену листом від 18.04.2023 року № 01-08/327 про відмову в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика та зобов`язати департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради розглянути запит ФОП ОСОБА_1 № Ф1-55140-ю/л й надати позитивний висновок;

- визнати протиправним та скасувати вимогу (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року № 132194;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд» для встановлення пересувної тимчасової споруди - відкритого літнього майданчику.

Однак, Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради було надано лист відмову в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика.

Вказану відмову позивачка вважає протиправною та такою, що прийнята із грубим порушенням приписів Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», із суттєвим порушенням строків розгляду заяви з урахуванням наступного.

Позивачка зазначає, що взаємодія виконавчих органів щодо отримання заявником комплексної адміністративної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд» здійснюється відповідно до Регламенту взаємодії виконавчих органів Одеської міської ради з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого спільним наказом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 31.07.2020 року №102/18/05-06/27ОД.

Так, на виконання положень даного Регламенту, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було виготовлено та направлено до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради висновок про можливість розміщення ТС від 06.04.2023 року №0113/419/1/в.

В подальшому, згідно існуючої процедури, висновок Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року №0113/419/1/в було передано до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та отримано останнім 12.04.023 року.

В той же час, всупереч положенням Регламенту, відповідь Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради було передано адміністратору центру надання адміністративних послуг 10 липня 2023 року, тобто практично через 90 днів, при загальному терміні отримання послуги 11 днів.

Позивачка зауважує, що зі змісту листа-відмови Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради вбачається, що він базується на абстрактному зазначенні про проведену роботу із впорядкування розміщення тимчасових споруд, вказівкою на те, що колись департаментом було оформлено паспорт прив`язки ТС площею 12 кв.м., який наразі є недійсним, та містить вказівку на те, що запланований літній майданчик є завеликим.

При цьому, правове обґрунтування існування вищевказаних обмежень у наданому листі - відсутнє.

З урахуванням вказаного, зважаючи порушення строків розгляду відповідної заяви та необґрунтованість наданої відмови, позивачка вважає свої права порушеними та такими, що потребують судового захисту.

Окрім цього, позивачка не погоджується і з приписом про демонтаж тимчасової споруди та зауважує, що Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не здійснювалися будь-які обстеження території тимчасового майданчика. До того ж, зважаючи на надання Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради погодження на розміщення тимчасової споруди, враховуючи той факт, що у встановлений законом строк позивачці не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, враховуючи принцип мовчазної згоди, позивачка переконана, що вона набула право на встановлення тимчасової споруди для провадження господарської діяльності та певних видів господарської діяльності, а винесений припис є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позиція Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради обґрунтовується наступним

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставним та необґрунтованим, а отже таким, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Так, позивачка звернулася до Центру адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місяцями для розташування тимчасових споруд» для встановлення пересувної тимчасової споруди відкритого літнього майданчика.

На підставі поданих документів, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради підтвердило можливість установки тимчасової споруди та укладення договору на право тимчасового користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: м. Одеса, алея пляж Ланжерон, загальною площею 84,48 кв.м., про що було надано висновок №0113/419/1/в від 06.04.2023 року. Цей висновок було направлено до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для підтвердження відповідності наміру заявника щодо місця розташування ТС та видачі паспорта прив`язки.

Однак, згідно листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2023 р. №01-08/327, останній не погодив місце розміщення тимчасового пересувного літнього майданчика загальною площею 84,48 м2 за вищевказаною адресою.

В подальшому, під час моніторингу Приморського району м. Одеси працівниками відділу контролю з демонтажу та протидії стихійній торгівлі Управління за адресою: м. Одеса, алея пляж Ланжерон, було виявлено тимчасову споруду - пересувний літній майданчик загальною площею 84,48 м2, яка розміщувалась без оформленого паспорта прив`язки та відповідного договору, про що було складено акт обстеження ТС №132193 від 11.07.2023 року та надано оскаржуваний припис.

Відповідач зауважує, що станом на теперішній час тимчасова споруда продовжує займати місце, яке перебуває у комунальній власності, така тимчасова споруда вважається протиправно розміщеною та підлягає демонтажу її власником (користувачем).

Позиція Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради обґрунтовується наступним

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради було розглянуто запит від 12.04.2023 року №01-08/327 «на надання повідомлення про відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди містобудівній документації, будівельним нормам/оформлення паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності» за адресою: м. Одеса, алея пляжу Ланжерон та надано відповідь від 18.04.2022 року з якої вбачається, що протягом останніх років Департаментом спільно з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради була проведена робота з упорядкування розміщення тимчасових споруд на території прибережних зон міста. Оскільки раніше на даному місці був оформлений паспорт прив`язки на пересувну тимчасову споруду площею 12 кв.м., який недійсний зараз, Департамент прийшов до висновку, що літній майданчик тимчасової споруди та габарити об`єкту є завеликими та будуть захаращувати прибережну зону, викликати негативну реакцію мешканців та гостей міста Одеси, що суперечать меті проведення роботи з упорядкування тимчасових споруд на території міста Одеси.

Таким чином, відповідач переконаний, що позивач своїми ствердженнями, викладеними в позовній заяві, вводить суд в оману.

Департамент звертає увагу суду на те, що замовником не були надані правовстановлюючі документи на приміщення або споруду, до якої планується розташування даного тимчасового пересувного літнього майданчика.

Окрім того, відповідач переконаний, що вже існуюче місце розміщення пересувної тимчасової споруди необхідно було погодити з управлінням превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області, КП «Узбережжя м. Одеси», управлінням інженерного захисту узбережжя, Департаментом екології рекреаційних та розвитку зон Одеської міської ради, департаментом комунальної власності Одеської міської ради, органами пожнадзору та передбачити комплекс протипожежних заходів.

Відповідач наголошує на тому, що прийняття відповідних рішень належить до його дискреційних повноважень, а тому суд не може перебирати на себе функції відповідного органу.

Таким чином, на переконання відповідача, у своїй діяльності щодо відмови позивачці в наданні повідомлення про відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди містобудівній документації, будівельним нормам, оформленні паспорта прив`язки тимчасових пересувних споруд для провадження підприємницької діяльності та укладення договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради діяв виключно у межах наданих повноважень та виключно на підставі норм діючого законодавства.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено перше судове засідання на 26 липня 2023 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року задоволено заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та зупинено дію вимоги (припису) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди № 132194 від 11.07.2023 року до набрання законної сили рішення суду у даній справі. Заборонено Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон», що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

У судовому засіданні 26 липня 2023 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи додаткові пояснення позивача з додатками від 26.07.2023 року за вхід. №ЕС/7825/23.

У судовому засіданні 15 серпня 2023 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи: відзив Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради на позовну заяву з додатками від 02.08.2023 року за вхід. №26325/23 та відзив Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на позовну заяву з додатками від 27.07.2023 року за вхід. №ЕС/7912/23.

У судовому засіданні 13 вересня 2023 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи додаткові пояснення позивача з додатками від 07.09.2023 року за вхід. №ЕС/10124/23 та письмові пояснення Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради з додатками від 13.09.2023 року за вхід. №30952/23.

У судові засідання з розгляду справи по суті представник Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради не з`являвся, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань, будь-яких заяв чи клопотань з приводу неявки до суду не подавав.

У судовому засіданні по розгляду справи по суті, представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненях.

Представник Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзивах на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

03.04.2023 року фізична особи підприємець ОСОБА_1 звернулася до Центру адміністративних послуг Одеської міської ради з метою отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд».

Відповідно до опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги від 03.04.2023 року №Ф1-55140-ю/л, позивачкою було надано: заяву суб`єкта звернення про надання адміністративної послуги, встановленого зразка, заповнену належним чином; графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб`єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500), у 2-х примірниках; схему розміщення ТС, у 2-х примірниках; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, у 2-х примірниках; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». У разі розміщення ТС на об`єкті благоустрою зеленого господарства, який знаходиться на балансі КП «Міськзелентрест», КП «Парки Одеси», або іншого комунального підприємства - балансоутримувача, необхідне додаткове погодження схеми благоустрою прилеглої території з КП «Міськіелентрест», КП «Парки Одеси» або з відповідним комунальним підприємством - балансоутримувачем, у 2-х примірниках; запит на надання висновку щодо можливості установки ТС за конкретною адресою (а.с.18).

Відповідно до листа про проходження справи за зверненням ФОП ОСОБА_1 щодо отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд», справу 04.04.2023 року було передано до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (а.с.16).

За результатом розгляду отриманих документів, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради 06.04.2023 року за №0113/419/1/в підготувало висновок, згідно якого відповідно до пункту 7.3 Додатку до «Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі», затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 р. №3961-VI, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради підтверджує можливість установки ФОП ОСОБА_1 , тимчасової споруди та укладення договору на право тимчасового користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , та товарною спеціалізацією згідно вимогам чинного законодавства щодо товарної спеціалізації, за умови наявності паспорту прив`язки виданого департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради (а.с.15).

Відповідно до листа про проходження справи за зверненням ФОП ОСОБА_1 щодо отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд», після надходження до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради висновку Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року №0113/419/1/в, справу 12.04.2023 року було передано до департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради (а.с.16).

За результатом розгляду отриманим документів, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради надано лист від 18.04.2023 року №01-08/327, у якому зазначено наступне: «Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради (далі - Департамент) розглянув Вашу заяву від 12.04.2023 № 01-08/327 про відповідність намірів, щодо місця розміщення тимчасового пересувного літнього майданчика та оформлення паспорту прив`язки за адресою: м. Одеса, алея пляжу Ланжерон. Повідомляємо, що на протязі останніх років Департаментом спільно з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, була проведена робота з упорядкування розміщення тимчасових споруд на території прибережних зон міста. Також, раніше Департаментом на даному місці був оформлено паспорт прив`язки на пересувну тимчасову споруду площею 12,00 мІ, якій на даний момент не є дійсний. Однак, наданими графічними матеріалами до планується завеликою площі літній тимчасовій пересувної літний майданчик, проте таки габарити об`єкту на даній ділянці буде захаращувати прибережну зону, викликати негативну реакцію мешканців та гостей міста Одеси, а також суперечитиме меті проведеної роботи з упорядкування тимчасових споруд на території міста Одеси. Враховуючи вищевикладене, Департамент не погоджує місце розміщення тимчасового пересувного літнього майданчика (загальною площею 84,48 мІ) за вищевказаною адресою» (а.с.14).

Відповідно до листа про проходження справи за зверненням ФОП ОСОБА_1 щодо отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд», лист департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2023 року №01-08/327 було отримано Центром надання адміністративних послуг Одеської міської ради 10.07.2023 року (а.с.16).

Результат справи було отримано ФОП ОСОБА_1 11.07.2023 року, що вбачається з листа про проходження справи (а.с.16).

В той же час, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради 11.07.2023 року складено Акт обстеження тимчасової споруди №132193, відповідно до якого здійснено обстеження тимчасової споруди (далі за текстом «ТС») на відповідність її розміщення Правилам розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті Одесі, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 р. № 3961-V1, та чинному законодавству України, яка знаходиться за адресою м. Одеса, пляж «Ланжерон» та належить ФОП ОСОБА_1 та, зокрема встановлено, що: договір на право тимчасового користування місцями для розміщення ТС, укладений з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не укладався; паспорт прив`язки ТС, виданий Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради відсутній; стан прилеглої території незадовільний; договір на вивіз сміття інформація відсутня; наявність підключення ТС до інженерних мереж: електропостачання - інформація відсутня, газопостачання - інформація відсутня; водопостачання та водовідведення - інформація відсутня; наявність порушень чинного законодавства України: порушення п.6.1. Правил затверджених рішенням ОМР № 3961-VI від 09.10.2013 р. (а.с.123). У додатках до акту додано фотокартку (а.с.123 на звороті).

На підставі Акту обстеження тимчасової споруди №132193 від 11.07.2023 року, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради складено та вручено позивачці вимогу (припис) про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року №132194, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 здійснити демонтаж тимчасової споруди, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон» власними силами за власний рахунок у строк до 17.07.2023 року (а.с.52).

Вважаючи протиправними відмову Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика, оформлену листом від 18.04.2023 року № 01-08/327 про відмову в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика та вимогу (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року № 132194, позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вказаної норми Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 21.10.2011 року №244 затвердило Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі Порядок №244), пунктом 1.3 якого тимчасову споруду торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності визначено як одноповерхову споруду, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно п.2.1 Порядку №244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).

Пунктами п.2.2, п.2.3 Порядку №244 передбачено, що замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування/прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)/місцезнаходження ТС/контактна інформація) та напрям підприємницької діяльності. Цей перелік документів є вичерпним.

Для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам відповідний комплект документів направляється до органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації. (п.2.4 Порядку)

Відповідно до п.2.5, п.2.6 Порядку №244 про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС містобудівній документації, будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідного комплекту документів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1); технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Згідно п.2.7 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Пунктами 2.13, 2.14 Порядку №244 визначено, що при оформлені паспорта прив`язки ТС забороняється вимагати від замовника додаткові документи та отримання ним погоджень, непередбачених законом та цим Порядком.

Паспорт прив`язки ТС не надається за умов: подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку. Ненадання паспорта прив`язки ТС з інших підстав не допускається.

З аналізу зазначених норм у їх сукупності слідує, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди, який оформлюється уповноваженим органом за зверненням особи, яка бажає розмістити тимчасову споруду, до якої додаються відповідні документи за вичерпним переліком, який установлений Порядком №244.

Питання розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі на території міста Одеси врегульовано Правилами розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затвердженими рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року №3961-VI, пунктом 1.4 яких повідомлення про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС визначено як документ, виданий управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якому визначені умови розміщення ТС, місце встановлення ТС та який є підставою для видачі паспорта прив`язки та укладення договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС.

Пунктом 7 Правил №3961-VI врегульовано порядок отримання паспорта прив`язки. Зокрема, передбачено, що підставою для встановлення ТС є паспорт та відповідний договір на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС, укладений з Уповноваженим органом (в даному випадку Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради).

Для укладення (продовження) договорів на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС Заявник звертається до Уповноваженого органу із заявою, до якої додаються: документ в якому зазначається товарна спеціалізація ТС в довільній формі, витяг про державну реєстрацію суб`єкта господарювання, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб`єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500); реквізити суб`єкта господарювання (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація).

Уповноважений орган в термін до 3-х робочих днів готує висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою згідно із вимогами чинного законодавства та товарної спеціалізації ТС або направляє Заявнику письмову мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою або відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС. Копія відповіді Заявнику, що містить позитивний висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою або мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою чи відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС одночасно з направленням Заявнику надсилається до Управління.

У разі отримання позитивного висновку Уповноваженого органу щодо можливості установки ТС за конкретною адресою, укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС, Заявник, який має намір встановити ТС, укласти (продовжити) договір на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС, звертається до Управління (на теперішній час Департамент архітектури та містобудування ОМР, відповідно до рішення Одеської міської ради №4686-VII від 12.06.2019р. «Про зміну найменування управління архітектури та містобудування Одеської міської ради») шляхом подачі заяви про намір встановити ТС до управління надання адміністративних послуг. Заява про намір встановити ТС подається у довільній формі із зазначенням в ній товарної спеціалізації ТС.

До заяви додаються такі документи: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Управління надання адміністративних послуг реєструє подану заяву у встановленому порядку та не пізніше наступного дня після її отримання передає заяву з доданими до неї документами до Управління для визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС, яке, в свою чергу, протягом десяти робочих днів з дня подання такої заяви приймає рішення про відповідність або невідповідність будівельним нормам намірів розміщення ТС.

У разі отримання від Управління повідомлення про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС для оформлення паспорта замовник звертається до Управління через управління надання адміністративних послуг із додатковою заявою щодо оформлення паспорта, яка з наданими документами не пізніше наступного дня після отримання передається до Управління.

До заяви додаються (додаток 1): схема розміщення ТС; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схема благоустрою прилеглої території, складена замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». У разі розміщення ТС на об`єкті благоустрою зеленого господарства, який знаходиться на балансі КП «Міськзелентрест», КП «Парки Одеси», або іншого комунального підприємства - балансоутримувача, - необхідне додаткове погодження схеми благоустрою прилеглої території з КП «Міськзелентрест», КП «Парки Одеси» або з відповідним комунальним підприємством балансоутримувачем; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Пунктом 7.14 Правил №3961-VI встановлено, що Управління відмовляє у видачі паспорта із зазначенням причини на таких підставах: подання неповного пакета документів; виявлення недостовірної інформації, що надавалась для отримання паспорта прив`язки.

У той же час, взаємодія виконавчих органів щодо отримання заявником комплексної адміністративної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд» здійснюється відповідно до Регламенту взаємодії виконавчих органів Одеської міської ради з питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі, затвердженого спільним наказом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 31.08.2015 року №59/19/05-06/31ОД, яким передбачено три етапи щодо узгодження розміщення ТС.

На першому етапі, при дотриманні необхідних умов для подання заяви, адміністратор Центру реєструє вхідний пакет документів, здійснює інші дії, передбачені Регламентом та внутрішніми розпорядчими документами Департаменту надання адміністративних послуг ОМР, які регулюють роботу адміністраторів Центру та формує запит до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради стосовно надання висновку щодо продовження строку дії паспорту прив`язки ТС. Запит на надання висновку щодо продовження строку дії паспорта прив`язки ТС передається адміністратором Центру представнику Управління у день надходження відповідного вхідного пакету документів.

Судом було встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 03.04.2023 року фізична особи підприємець ОСОБА_1 звернулася до Центру адміністративних послуг Одеської міської ради та відповідно до опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги від 03.04.2023 року №Ф1-55140-ю/л, надала: заяву суб`єкта звернення про надання адміністративної послуги, встановленого зразка, заповнену належним чином; графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб`єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500), у 2-х примірниках; схему розміщення ТС, у 2-х примірниках; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, у 2-х примірниках; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». У разі розміщення ТС на об`єкті благоустрою зеленого господарства, який знаходиться на балансі КП «Міськзелентрест», КП «Парки Одеси», або іншого комунального підприємства - балансоутримувача, необхідне додаткове погодження схеми благоустрою прилеглої території з КП «Міськзелентрест», КП «Парки Одеси» або з відповідним комунальним підприємством - балансоутримувачем, у 2-х примірниках; запит на надання висновку щодо можливості установки ТС за конкретною адресою (а.с.18).

Відповідно до п. 2.1.4. Регламенту управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради перевіряє: наявність заборгованості суб`єкта звернення по раніше укладеним договорам; відповідність тимчасової споруди затвердженим архетипам та комплексним схемам розміщення ТС.

Згідно із п. 2.1.9. Регламенту термін розгляду, підготовки управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради висновку про можливість розміщення ТС складає 2 робочих дні. Вхідний пакет документів разом із відповідним висновком повертається адміністратору центра надання адміністративних послуг не пізніше 17:00 другого робочого дня, після отримання запиту щодо отримання висновку про можливість розміщення ТС.

На другому етапі, після отримання висновку про можливість розміщення ТС управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про можливість розміщення ТС, адміністратор центру надання адміністративних послуг формує запит про визначення відповідності намірів замовника відносно місця розміщення ТС комплексній схемі (за її наявності) та будівельним нормам, а також щодо оформлення паспорту прив`язки ТС та направляє його в Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради з 10:00 до 10:30 наступного робочого дня з дня отримання висновку управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про можливість розміщення ТС.

Згідно із п. 2.2.3. Регламенту департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради перевіряє відповідність намірів замовника щодо місця розміщення ТС комплексній схемі (у разі її наявності) та будівельним нормам й готує повідомлення про відповідність намірів замовника або вмотивовану відмову з реалізації намірів розміщення ТС з зазначенням вичерпних підстав для відмови та посилань на норми законодавства.

Відповідно до п. 2.2.4. Регламенту департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради у разі виявлення невідповідності готує аргументовану відмову згідно із п. 2.14 Порядку. Негативну відповідь департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради оформлює передає адміністратору центру та надання адміністративних послуг не пізніше третього робочого дня з моменту отримання запиту (п. 2.2.5. Регламенту).

Судом встановлено, що за результатом розгляду отриманим документів, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради надано лист від 18.04.2023 року №01-08/327, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 , у погодженні місця розміщення тимчасового пересувного літнього майданчика (загальною площею 84,48 мІ) за адресою: м. Одеса, алея пляжу Ланжерон.

Аналізуючи лист Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2023 року №01-08/327, суд встановив, що всупереч положенням п. 2.2.3. Регламенту, останній не містить переліку вичерпних підстав для відмови, а також будь-яких посилань на норми діючого законодавства.

В той же час, суд критично відноситься до посилань Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради у відзиві на позовну заяву на ненадання правовстановлюючих документів на приміщення або споруду, до якої планується розташування даного тимчасового пересувного літнього майданчика, як на підставу відмови у погодженні місця розміщення тимчасової споруди, з огляду на те, що як положеннями Регламенту, так і положеннями Правил №3961-VI визначено вичерпний перелік документів, подання яких є необхідних для отримання відповідної послуги, та правовстановлюючі документи на приміщення або споруду у ньому відсутні.

При цьому, суд зауважує, що Пунктом 7.14 Правил №3961-VI встановлено, що Управління (на даний момент Департамент) відмовляє у видачі паспорта із зазначенням причини на таких підставах: подання неповного пакета документів; виявлення недостовірної інформації, що надавалась для отримання паспорта прив`язки.

В той же час, вищенаведений лист Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2023 року №01-08/327 не містить ані зауважень щодо повноти наданого пакету документів, ані щодо фактів виявлення недостовірної інформації.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про протиправність відмови Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика за адресою: м. Одеса, алея пляжу Ланжерон, оформленої листом від 18.04.2023 року № 01-08/327.

Стосовно доводів Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про дискреційні повноваження та право самостійно, на власний розсуд, приймати рішення щодо погодження місця розміщення ТС, суд зазначає наступне.

Згідно із Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень (Recommendation № R11(80)2 of the Committee of Ministers concerning the exercise of discretionary powers by administrative authorities), прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Відповідно до позиції Європейської комісії за демократію через право (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року; пункти 11, 12 та 45), у першій половині ХХ ст. верховенство права стало надзвичайно спірною концепцією тому, що архітектори «держави загального добробуту» тлумачили заперечення дискреційних повноважень влади. В умовах суспільства, що стає все складнішим, дискреція розглядається як необхідний чинник прийняття рішень. Від середини ХХ ст. досягнуто порозуміння між концепцією верховенства права та питанням дискреційних повноважень. Дискрецію як таку було сприйнято. Проте її слід обмежувати буквою та метою закону, яким повноваження надаються, а так само іншими елементами верховенства права, приміром, шляхом забезпечення кожному доступу до справедливих процедур у безсторонньому та незалежному суді та шляхом застосування закону послідовно і однаково до всіх і у спосіб, позбавлений свавільності та не позбавлений здорового глузду; застосовуючи формулу «accordance to the law» («відповідність закону»), ЄСПЛ загалом вимагає лише того, щоб владна дія держави спиралася на юридичну норму, існуючий зв`язок між демократією та верховенством права гарантував те, що певні дискреційні повноваження держави щодо обмеження прав людини були визначені законом (див.: Lordachi and others v. Moldova, заява № 25198/02; потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

При цьому згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 7 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus» (заява № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Bryan v. the United Kingdom» (заява № 19178/91); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus» (заява № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Putter v. Bulgaria» (заява № 38780/02).

Відповідно до п. 2.6.5., 2.6.6 Розділу 2 «Завдання та функції департаменту» положення «Про Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради №138-VIII від 17.03.2021 року, департамент організовує розроблення, погоджує комплексні схеми розміщення та архітектурні типи тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі TC) у випадках, визначених чинним законодавством України та актами місцевого самоврядування. Департамент приймає та розглядає заяви про намір встановити ТС та про оформлення паспорта прив`язки ТС, оформлює, видає, продовжує строк їх дії, призупиняє, а також анулює паспорти прив`язки ТС відповідно до вимог чинного законодавства України та актів місцевого самоврядування.

Як зазначалося вище, згідно із п. 2.2.3., 2.2.4. Регламенту департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради перевіряє відповідність намірів замовника щодо місця розміщення ТС комплексній схемі (у разі її наявності) та будівельним нормам й готує повідомлення про відповідність намірів замовника або вмотивовану відмову з реалізації намірів розміщення ТС з зазначенням вичерпних підстав для відмови та посилань на норми законодавства. У разі встановлення відповідності намірів замовника щодо місця розміщення ТС (при її наявності) та будівельним нормами Департамент перевіряє наявність підстав для оформлення паспорта прив`язки ТС, за результатами чого формує та реєструє паспорт прив`язки ТС або готує аргументовану відмову згідно із п. 2.14 Порядку.

При цьому, суд зауважує, що Пунктом 7.14 Правил №3961-VI встановлено, що Управління (на даний момент Департамент) відмовляє у видачі паспорта із зазначенням причини на таких підставах: подання неповного пакета документів; виявлення недостовірної інформації, що надавалась для отримання паспорта прив`язки.

В той же час, підстави, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі підстави відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/162/18, від 28.02.2019 у справі №826/2259/18.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд».

З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання погодження місця розміщення тимчасового пересуваного літнього майданчика.

Як встановлено судом, позивачка під час звернення до відповідача надала всі необхідні документи, визначені чинним законодавством, що відповідачем не спростовано належними доказами, а надана Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради відмова не містить ані переліку вичерпних підстав для відмови, ані будь-яких посилань на норми діючого законодавства, ані зауважень щодо повноти наданого пакету документів, ані доказів на підтвердження виявлення фактів подання замовником недостовірної інформації.

З урахуванням вищенаведеного, суд, з метою належного та ефективного захисту прав позивачки вважає за необхідне зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повторно розглянути запит про визначення відповідності намірів замовника відносно місця розміщення тимчасової споруди комплексній схемі (за її наявності) та будівельним нормам, а також щодо оформлення паспорту прив`язки тимчасової споруди, сформований в межах справи від 03.04.2023 року №Ф1-55140-ю/л про надання фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд» та надати за результатами його розгляду позитивний висновок з урахуванням позиції суду, викладеної у даному рішенні, та у висновку Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року №0113/419/1/в.

Щодо позовних вимог у частині визнання протиправною та скасування вимоги (припису) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року № 132194, суд зазначає наступне.

Згідно з п.1.4 Правил №3961-VI протиправно розміщена ТС - тимчасова споруда, яка характеризується хоча б однією з наступних ознак:

- розміщується без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив`язки;

- розміщується без укладеного з Уповноваженим органом договору на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, або термін дії якого закінчився;

- продовжує розміщуватись після закінчення терміну дії паспорту прив`язки, у тому числі у випадку анулювання паспорту прив`язки чи відмови у його продовженні або його недійсності;

- розміщується з недотриманням хоча б одного з визначених паспортом прив`язки параметрів щодо типу, розміру ТС та/або місце розташування якої не відповідає місцю, визначеному у паспорті прив`язки;

- експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства України та цих Правил, що встановлено Уповноваженим органом.

Відповідно до п. 15.1., 15.4. Правил №3961-VI заходи з контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами вимог, встановлених законодавством у сфері встановлення, розміщення та експлуатації ТС та елементів торгівлі, здійснюється Уповноваженим органом в межах відповідно покладених на нього повноважень, завдань та функцій в порядку, встановленому цими Правилами. За результатами проведених Уповноваженим органом інвентаризації та/або обстеження, складається акт, у якому фіксуються виявлені порушення. За наслідками розгляду акту фіксації та доданих до нього матеріалів Уповноважений орган вправі здійснити наступні дії:

- звернутися до особи, якою допущено порушення встановленого порядку розміщення та експлуатації ТС та елементу торгівлі з приписом про усунення порушень у визначений Уповноваженим органом термін;

- звернутись до особи, що порушує вимоги цих Правил з приписом про демонтаж протиправно розміщених ТС та елементів торгівлі;

- звертатись до інших органів, уповноважених здійснювати контроль за додержанням законодавства про благоустрій населених пунктів.

Судом встановлено, що Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради 11.07.2023 року складено Акт обстеження тимчасової споруди №132193, відповідно до якого здійснено обстеження тимчасової споруди яка знаходиться за адресою м. Одеса, пляж «Ланжерон» та належить ФОП ОСОБА_1 , з якого вбачається, що: договір на право тимчасового користування місцями для розміщення ТС, укладений з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не укладався; паспорт прив`язки ТС, виданий Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради відсутній; стан прилеглої території незадовільний; договір на вивіз сміття інформація відсутня; наявність підключення ТС до інженерних мереж: електропостачання - інформація відсутня, газопостачання - інформація відсутня; водопостачання та водовідведення - інформація відсутня; наявність порушень чинного законодавства України: порушення п.6.1. Правил затверджених рішенням ОМР № 3961-VI від 09.10.2013 р. (а.с.123). У додатках до акту додано фотокартку (а.с.123 на звороті).

Дослідивши надані матеріали фотофіксації, суд встановив, що відображене на них обстановка не відповідає часу здійснення відповідного обстеження, оскільки на фотокартці зображено дерева із опавшим листям та людей у теплому верхньому одязі, хоча, начебто, обстеження відбувалося посеред літа. Факт відмінностей у часі здійснення фотофіксації та проведенні обстеження тимчасової споруди також підтвердив у судовому засіданні представник Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Також з дослідженої судом фотокартки тимчасової споруди не вбачається захаращеність або ж забрудненість території на якій перебуває ТС, що ставить під сумнів висновки, зроблені у Акті обстеження тимчасової споруди №132193 від 11.07.2023 року.

Щодо можливості віднесення тимчасової споруди яка знаходиться за адресою м. Одеса, пляж «Ланжерон» та належить ФОП ОСОБА_1 до категорії протиправно розміщених з урахуванням розміщення без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив`язки та без укладеного з Уповноваженим органом договору на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, суд зауважує наступне.

Як встановлено судом, 03.04.2023 року фізична особи підприємець ОСОБА_1 звернулася до Центру адміністративних послуг Одеської міської ради з метою отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд».

В процесі отримання відповідної послуги Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради 06.04.2023 року за №0113/419/1/в надано позивачці висновок, яким підтверджено можливість установки ФОП ОСОБА_1 , тимчасової споруди та укладення договору на право тимчасового користування місцем для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

В той же час, листом, датованим 18.04.2023 року за №01-08/327 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради відмовлено у погодженні місця розміщення ТС.

Однак, відповідно до листа про проходження справи за зверненням ФОП ОСОБА_1 щодо отримання комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд», лист департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 18.04.2023 року №01-08/327 було отримано: Центром надання адміністративних послуг Одеської міської ради лише 10.07.2023 року (а.с.16), ФОП ОСОБА_1 - 11.07.2023 року, а Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради лише 12.7.2023 року, що вбачається з реєстраційної відмітки на відповідній копії (а.с.125).

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з Інформаційною карткою адміністративної послуги, строк її надання становить 10 робочих днів.

Таким чином судом встановлено, що прийняте департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради рішення, викладене у листі від 18.04.2023 року №01-08/327, було направлено із значним порушенням відповідних строків. В той же час, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, фактично будучи обізнаними про проходження ФОП ОСОБА_1 процедури отримання відповідної дозвільної документації, не дочекавшись відповіді від департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, здійснили обстеження та склали Акт обстеження тимчасової споруди №132193 від 11.07.2023 року, яким установили протиправність розміщення відповідної тимчасової споруди.

Суд зауважує, що у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

У рішенні у справі «Kopeckу v. Slovakia» (заява № 44912/98, п. 52) ЄСПЛ узагальнив висновок про належне правове підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування у наступний спосіб: якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. також рішення у справах: «Vilho Eskelinen and Others v. Finland», п. 94, заява № 63235/00; «Haupt v. Austria», п. 47, заява № 9816/82; «Radomilja and Others v. Croatia», п. 142, заява № 25376/06; «Draon v. France», п. 65, заяви № 1513/03, № 11810/03 та ін.).

Поняття «якість закону» (quality of law) охоплює такі характеристики відповідного акта законодавства як чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність і послідовність. Ці характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які у ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства такої ж юридичної сили. При цьому норми права, що не відповідають критерію «якості закону» (зокрема, не відповідають принципу передбачуваності (principle of foreseeability) або передбачають можливість різного тлумачення та правозастосування), суперечать і такому елементу принципу верховенства права як заборона свавілля, а застосування таких норм може призвести до порушення конституційних прав особи та неможливість адекватного захисту від необмеженого втручання суб`єктів владних повноважень у права такої особи.

Зазначений підхід був застосований Верховним Судом у постановах, зокрема, від 26 травня 2021 року у справі №824/266/20-а, від 8 липня 2021 року у справі № 160/1598/20, від 28 липня 2021 року у справі № 280/160/20 та від 13 серпня 2021 року у справі № 280/62/20.

Суд зазначає, що поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу.

Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

На переконання суду, в даному випадку, зважаючи на надання визначеного нормативно-правовими актами переліку документів та отримання висновку Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року за №0113/419/1/в, ФОП ОСОБА_1 мала легітимні очікування на отримання погодження місця розміщення ТС та паспорту прив`язки.

В той же час, всупереч встановленим строкам, прийняте за результатами розгляду поданих документів рішення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради не було направлено ані позивачці, ані Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, що, зокрема підтверджується листом Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради №0123/307 від 22.06.2023 року, яким останнє просило Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надати інформацію про результати розгляду запитів суб`єктів господарювання, зокрема, ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням сплину встановлених для їх розгляду строків (а.с.162-164).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 року №2806-IV (надалі - Закон № 2806-IV), принцип мовчазної згоди - це принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Механізм застосування принципу мовчазної згоди визначений ч. 6 ст. 4-1 Закону №2806-IV, згідно з яким, у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Згідно з ч. 5 ст. 4-1 Закону №2806-IV, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Диспозицією ч. 6 ст. 4-1 Закону №2806-IV передбачено, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.

В силу вимог ст. ст. 4 , 10 Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єкт, який надає адміністративну послугу зобов`язаний дотримуватися принципів законності та юридичної визначеності, відкритості та прозорості, оперативності та своєчасності, неупередженості та справедливості, а граничний строк надання адміністративної послуги не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» від 27.01.2010 року №77 регламентовано, що у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Суд, врахувавши вказані норми законодавства та фактичні обставини даного спору, звертає увагу на те, що передумовою для виникнення в суб`єкта господарювання права застосувати принцип «мовчазної згоди» є факт бездіяльності дозвільного органу, а також наявність таких умов: 1) надання підприємством усіх визначених законом документів для одержання дозволу; 2) закінчення строку розгляду наданих документів (10 робочих днів із дня подання заяви); 3) відсутність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви. При цьому, за умови подання суб`єктом господарювання повного пакету документів, у нього виникає право на застосування принципу мовчазної згоди.

Подібна правова позиція щодо застосування принципу «мовчазної згоди» викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №826/11460/17, від 10.01.2019 у справі №813/3145/16, від 13.02.2019 у справі №826/16335/17, від 21.03.2019 у справі №817/498/17, від 16.05.2019 у справі №818/600/17, від 21.08.2019 у справі №826/25865/15, від 03.04.2020 у справі №640/21505/18, від 14.07.2021 у справі № П/811/137/18, від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20, від 30.09.2021 у справі №489/2627/16-а, від 22.10.2021 у справі № 826/11256/18, від 09.11.2021 у справі №823/2592/18, від 23.11.2021 у справі №580/704/21.

Суд вважає, що порушення департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради процедури погодження місця розміщення тимчасової споруди є порушенням конституційного принципу належного урядування, що знайшов закріплення, зокрема у статті 6 (органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України), статті 8 (в Україні визнається і діє принцип верховенства права), статті 19 (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) Конституції України.

В рішенні у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява №29979/04, пункт 70).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Верховний Суд у постанові від 28.02.2020 справа № П/811/1015/16 звернув увагу на те, що принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства. Відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 року, верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема в закони, які за змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. При цьому справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Отже, ця юридична позиція Конституційного Суду України поширюється і на необхідність врегулювання органами публічної влади «правової процедури», яка визначає критерії справедливого ставлення органів публічної влади до особи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність у ФОП ОСОБА_1 висновку Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року за №0113/419/1/в, порушення Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради строків прийняття рішення на підставі отриманих документів, встановлені судом та викладені за текстом вище висновки щодо протиправності відмови Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика за адресою: м. Одеса, алея пляжу Ланжерон, оформленої листом від 18.04.2023 року № 01-08/327, приймаючи до уваги розбіжності між висновками, викладеними в Акті обстеження тимчасової споруди №132193 від 11.07.2023 року та наявними доказами у вигляді матеріалів фотофіксації, приймаючи до уваги наявність у позивачки легітимних очікувань на отримання погодження розміщення відповідної ТС, суд вважає вимогу (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року № 132194 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в загальній сумі 5368,00 грн., що складаються із сум сплаченого судового збору, підлягають стягненню в рівних частинах на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Доказів понесення позивачкою інших витрат матеріали справи, станом на день розгляду справи по суті, не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування вимоги (припису) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, оформлену листом від 18.04.2023 року № 01-08/327, в погодженні розміщення тимчасового літнього майданчика за адресою м. Одеса, алея пляжу Ланжерон.

Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повторно розглянути запит про визначення відповідності намірів замовника відносно місця розміщення тимчасової споруди комплексній схемі (за її наявності) та будівельним нормам, а також щодо оформлення паспорту прив`язки тимчасової споруди, сформований в межах справи від 03.04.2023 року №Ф1-55140-ю/л про надання фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 комплексної послуги «Укладення договору на право тимчасового користування місцями розташування тимчасових споруд» та надати за результатами його розгляду позитивний висновок з урахуванням позиції суду, викладеної у даному рішенні, та у висновку Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 06.04.2023 року №0113/419/1/в.

Визнати протиправною та скасувати вимогу (припис) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди від 11.07.2023 року №132194.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради () на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради () на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22 вересня 2023 року.

Позивачка: фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради (вул. Гоголя, буд. 10, м. Одеса, 65082, ).

Відповідач: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вул. Косовська, буд. 2-Д, м. Одеса, 65074, ).

Суддя С.О. Cтефанов