Справа № 580/5094/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5094/22 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 06.07.2022.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії.

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ) повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.07.2022 та від 16.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та прийняте відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Також, апелянт заперечує проти розміру стягнутих витрат на правничу допомогу, оскільки вважає його неспівмірним із складністю справи.

Також не погоджуючись з судовим рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Запорізькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 1 день, пільговий стаж за Списком №2 - 4 роки 3 місяці 9 днів з урахуванням фактично відпрацьованого часу в шкідливих умовах. За доданими документами до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано: період роботи згідно довідок від 28.08.2022 №28/02 від 25.08.2022 №119, оскільки довідки про пільговий характер роботи не відповідають вимогам Порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченого пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 за формою згідно з додатковим №5 до зазначеної Постанови (не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера). З огляду на зазначене прийнято рішення від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили, що не перешкоджає їх розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

На підтвердження страхового та пільгового стажу роботи позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_2 від 26.08.1987, згідно якої:

- з 01.09.1982 по 13.07.1985 - навчався в середньому ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлак. обл.;

- з 31.07.1985 по 16.10.1987 - працював на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Відповідно до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР і союзник республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі у період з 11.04.1986 по 14.10.1987 не зараховувалось до трудового стажу;

- з 26.11.1987 по 23.10.1989 - проходив строкову військову службу в Радянській Армії;

- з 14.11.1989 по 08.06.1992 - працював на посаді високомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта»;

- з 29.07.1992 по 20.12.2002 - працював на посаді електрозварника ручного зварювання на Кам`янському спиртзаводі (нова назва ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат»);

- з 20.05.2007 по 18.06.2007 - працював на посаді охоронника в ДП «Ефорт-27»;

- з 05.12.2007 по 02.09.2008 - працював на посаді газоелектрозварювальника 5-го розряду в ТОВ «Укрмедспецбуд»;

- з 26.10.2010 по 19.03.2019 - працював на посаді електрозварника ручного зварювання в ДП «Косарський спиртовий завод» (нова назва ДП «Укрспирт»);

- з 25.03.2019 по 28.05.2021 - працював на посаді електрогазозварювальника в ТОВ «Олімп».

Додатково на підтвердження пільгового стажу роботи за списком №2 позивач надав:

- довідку товариства з обмеженою відповідальністю «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №317 від 09.02.2018, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії та підтверджуючу постійну зайнятість на пільговій роботі, згідно якої позивач працював повний робочий день: з 31.07.1985 по 16.10.1987 - на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». У відповідності до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР та союзних республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.04.1986 по 14.07.1987 не зараховується до загального та безперервного трудового стажу. Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 08 місяців 12 днів; з 14.11.1989 по 08.06.1992 -на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 2 роки 06 місяців 24 дні; усього по Списку №2 - 3 роки 3 місяці 6 днів;

- довідку Кам`янського спиртово-горілчаного комбінату №11/02 від 29.06.2022, згідно якої позивач в період з 29.07.1992 по 19.12.2002 працював повний робочий день на посаді електрозварника ручного зварювання, 5 розряд. Виконана робота передбачена пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії Підрозділу 906 (електрозварники ручного зварювання);

- довідку державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №411 від 07.09.2021, згідно якої позивач працював на Косарському МПД ДП «Укрспирт» з 26.10.2010 по 19.03.2019 повний робочий день на посаді електрозварника ручного зварювання, 5 розряд. Виконувана робота передбачена пільговим пенсійним забезпечення за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії підрозділу 906 (електрозварники ручного зварювання);

- довідку товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» №275 від 17.08.2021, згідно якої позивач працював на посаді електрогазозварника з 25.03.2019 по 28.05.2021;

- довідку державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №119 від 25.08.2022, згідно якої позивач працював на Косарському МПД ДП «Укрспирт» повний робочий день з 26.10.2010 по 17.01.2012 та з 26.12.2012 по 19.03.2019 на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду. Виконував роботу, передбачену пільговим пенсійним забезпечення за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії. Підстава - постанова Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016;

- довідку Кам`янського спиртово-горілчаного комбінату №28/02 від 31.08.2022, згідно якої позивач працював на ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат» повний робочий день з 29.07.1992 по 20.12.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду. Виконував роботи, передбачені пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії, підрозділ 906. Підстава - постанова Ради Міністрів України №162 від 11.03.1994.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області було визначено як структурний підрозділ, що призначає пенсію.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії №61 від 13.07.2022 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки №11/02 від 29.06.2022 з 29.07.1992 по 19.12.2002; згідно довідки №04/317 від 09.02.2018 з 31.07.1985 по 16.10.1987 та з 14.11.1989 по 08.06.1992; згідно довідки №411 від 07.09.2021 з 26.10.2010 по 19.03.2019, оскільки пільгові довідки оформлені не належним чином, не відповідають додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

16.09.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було визначено як структурний підрозділ, що призначає пенсію.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №61 від 23.09.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 1 день, пільговий стаж за Списком №2 складає 4 роки 3 місяці 9 днів. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідок №28/02 від 28.08.2022 та №119 від 25.08.2022, оскільки довідки про пільговий характер роботи не відповідають Порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченої п. 20 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 за формою згідно з додатком №5 до зазначеної постанови (не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера).

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні документи на підтвердження наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача відповідні періоди роботи та наявність підстав для повторного розгляду заяви позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1788-XII мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 2 ч. ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до Розділу 33 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 року №36 до професій, які надають право на призначення пільгової пенсії за Список №2 відноситься професії електрозварювальника ручного зварювання.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 .

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На підставі записів трудової книжки, диплома про навчання та військового квитка судом першої інстанції встановлено, що пільговий стаж позивача за Списком №2 складають наступні періоди: з 01.09.1982 по 13.07.1985 - навчався в середньому ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлак. обл.; з 31.07.1985 по 16.10.1987 - працював на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Відповідно до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР і союзник республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі у період з 11.04.1986 по 14.10.1987 не зараховувалось до трудового стажу; з 26.11.1987 по 23.10.1989 - проходив строкову військову службу в Радянській Армії; з 14.11.1989 по 08.06.1992 - працював на посаді високомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта»; з 29.07.1992 по 20.12.2002 - працював на посаді електрозварника ручного зварювання на Кам`янському спиртзаводі (нова назва ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат»); з 20.05.2007 по 18.06.2007 - працював на посаді охоронника в ДП «Ефорт-27»; з 05.12.2007 по 02.09.2008 - працював на посаді газоелектрозварювальника 5-го розряду в ТОВ «Укрмедспецбуд»; з 26.10.2010 по 19.03.2019 - працював на посаді електрозварника ручного зварювання в ДП «Косарський спиртовий завод» (нова назва ДП «Укрспирт»); з 25.03.2019 по 28.05.2021 - працював на посаді електрогазозварювальника в ТОВ «Олімп».

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 № 17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, газозварника та електрозварника, газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічний правовий висновок виснувано Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17, від 03.02.2021 у справі №453/1427/16-а.

Таким чином, професія за якою працював позивач у спірний період належить до Списку №2 та підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 31 липня 1985 року по 16 жовтня 1987 року колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивача та довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №317 від 09.02.2018, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії та підтверджуючу постійну зайнятість на пільговій роботі, згідно якої позивач працював повний робочий день: з 31.07.1985 по 16.10.1987 - на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта».

Згідно до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР та союзних республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.04.1986 по 14.07.1987 не зараховується до загального та безперервного трудового стажу.

Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 08 місяців 12 днів; з 14.11.1989 по 08.06.1992 - на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта».

Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 2 роки 06 місяців 24 дні; усього по Списку №2 - 3 роки 3 місяці 6 днів.

Крім того, період роботи позивача у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта» на посаді вишкомонтажника-зварювальника 3 роки 3 місяці 6 днів підтверджується уточнюючою довідкою ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018, тому підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за списком №2.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи за списком №2 періоду роботи згідно довідки ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018, колегія суддів зазначає, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 підстави відмови не зазначені, а у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 вказано, що вона оформлена неналежним чином, оскільки не відповідає додатку 5 Порядку №637. Водночас у чому полягає невідповідність не зазначено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані рішення в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи згідно довідки ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018 є необґрунтованими.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 29 липня 1992 року по 20 липня 2002 року колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи убачається, що у трудовій книжці позивача за вказаний період зазначена робота на посаді газоелектрозварника. При зверненні за призначенням пенсії позивачем також надано відповідачу довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, видану Кам`янським спиртогорілчаним заводом вих. №11/2 від 29.06.2022.

Також, на підтвердження пільгового стажу роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 на посаді електрозварника, електрозварника ручного зварювання в ДП «Косарський спиртовий завод» (нова назва ДП «Укрспирт»)позивач надав довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, видану Косарським МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 07.09.2021 №411.

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області вказані довідки до уваги не взято, через їх оформлення з порушенням Порядку №637. Отже рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 13.07.2022 №61 до пільгового стажу роботи за списком №2 не зарахований вказаний період роботи, що стало підставою для відмови в призначенні пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту додатку 5(бланк уточнюючої довідки) до Порядку №637 вбачається, що уточнююча довідка має назву: «Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Довідки, що надані позивачем видані не на бланку (Додаток №5) і містять назву «Довідка, уточнююча характер роботи». Разом з тим, вказані довідки містять період роботи, назву посади (професії), зайнятість протягом повного робочого дня, посилання на розділ, підрозділ, постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено список №2, а також перелік первинних документів, на підставі яких видана довідка.

Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 взагалі не зазначено, у чому полягає невідповідність вказаних довідок додатку №5. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неврахування довідки вих. 11/02 від 29.06.2022 та довідки від 07.09.2021 №411 для підтвердження пільгового стажу роботи позивача за списком №2 є протиправним, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 підлягає скасуванню.

У подальшому за результатами перевірки згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102 Кам`янський спиртогорілчаний завод видав довідку від 31.08.2021 №28/02 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою, передбаченою додатком №5 до Порядку №637

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 період роботи з 29.07.1992 по 19.12.2002 не зарахований до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з невідповідністю вказаної довідки формі, передбаченої додатком 5 до Порядку №637, а саме: не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера.

Однак, як вбачається з акта Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.08.2022 №2300-1103-1/4155, складеного за результатами перевірки достовірності документів, що надаються для призначення (перерахунку) пенсій встановлено наявність на підприємстві відомостей про нарахування заробітної плати за весь період роботи позивача та проведення атестації робочого місця згідно наказу від 15.01.1999 №1-В «Про результати атестації робочих місць по визначенню права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 і №2, де у переліку професій, які дають право на пільгову пенсію згідно списку №2», значиться посада «Електрозварники ручного зварювання», код професії 19906.

Таким чином, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області не надало оцінку вказаним обставинам, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 в цій частині є необґрунтованим.

Щодо періоду роботи позивача з 26.10.2010 по 19.03.2019, то за результатами перевірки згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102 Косарське МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» видало довідку від 25.08.2022 №119 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою, передбаченою додатком №5 до Порядку №637, проте згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 період роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 не зарахований до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з невідповідністю вказаної довідки формі, передбаченої додатком 5 до Порядку №637, а саме: не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області частково зарахувало до пільгового стажу роботи позивача за списком №2 у періоді роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102, а саме: з 26.10.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 11.10.2011; з 01.01.2012 по 15.01.2012; з 26.12.2012 по 31.12.2012; з 01.01.2013 по 16.04.2013; з 01.01.2014 по 15.03.2014; з 01.01.2015 по 06.06.2015; з 01.01.2016 по 02.10.2016; з 01.01.2017 по 02.10.2017; з 01.01.2018 по 05.09.2018; з 01.01.2019 по 15.02.2019, всього 4 роки 3 місяці 9 днів (а.с. 157).

Як вбачається з акта перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102, проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, до пільгового стажу роботи позивача зараховано фактичний період роботи, за виключенням основних та додаткових відпусток, відпусток без збереження заробітної плати, періодів, у яких були скорочений робочий день чи скорочена робоча неділя, та період з 18.01.2012 по 25.12.2012 у зв`язку з тим, що вказаний період атестацією не підтверджений.

Разом з тим, згідно пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно пункту 7 Порядку №383 у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області не обґрунтувало розрахунок пільгового стажу роботи за списком №2 всього 4 роки 3 місяці 9 днів, та не зазначило з яких підстав не включило до пільгового стажу роботи позивача за списком №2 інших періодів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 є необґрунтованим.

Щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 18.01.2012 по 25.12.2012 через не підтвердження пільгових умов роботи атестацією, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 Порядку №383 передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 ( 442-92-п ) (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова (442-92-п) набула чинності з 21.08.92. Отже, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Так, судом першої інстанції встановлено, що вперше атестація робочих місць проведена ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» згідно наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 18.01.2007, отже діяли до 18.01.2012 року.

У подальшому повторна атестація робочих місць проведена згідно розпорядження від 26.12.2012 №127-В та розпорядження від 25.07.2017 №69-В Косарського МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», якими затверджено перелік робочих місць, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1, зокрема, за посадою газоелектрозварника ручного зварювання.

Отже період роботи з 18.01.2012 по 25.12.2012 атестацією не підтверджений у зв`язку з несвоєчасним проведенням повторної атестації робочого місця позивача.

Наразі, згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Такі висновки Верховного Суду України підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, згідно з яким непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи позивача з 18.01.2012 по 25.12.2012 з мотивів не підтвердження черговою атестацією є протиправною.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду навчання позивача з 01.09.1982 по 13.07.1985 в середньому ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлакської області по професії електрозварювальник ручного зварювання, що підтверджується копією диплома серія НОМЕР_3 від 13.07.1985 та періоду служби в Радянській Армії з 26.11.1987 по 23.10.1989.

Згідно ч. 4 статті 24 Закону №1058 інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №;103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, за певних умов до пільгового стажу може бути зарахований час навчання у професійно-технічному училищі та військової служби.

Визначаючи статус навчального закладу слід застосовувати законодавство, яке було чинним на час навчання позивача.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювались Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 №2778-V111 «Про народну освіту», відповідно до якого професійно-технічні навчальні заклади являли собою основну школу професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці- атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився- диплом з відзнакою.

Оскільки позивач закінчив середнє ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлакської області та згідно диплому НОМЕР_3 від 13.07.1985 йому присвоєна кваліфікація електрозварник ручного зварювання третього розряду, і через 17 днів після закінчення працевлаштувався до Вишкомонтажної контори Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта» вишкомонтажником-зварювальником, тобто на посаду, яка передбачена списком №2, то період навчання - 2 роки 10 місяців 13 днів, підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду військової служби в Радянській армії, колегія суддів звертає увагу, що ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII визначено умови зарахування військової служби до страхового, в т.ч. пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії.

Законом України « Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 №2636-IV внесено доповнення до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Отже, умовою зарахування до пільгового стажу строкової військової служби є та, що на момент призову особа повинна навчатись за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або працювати за професією або займати посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачу не зараховано до загального та до пільгового стажу період роботи з 11.04.1986 по 14.10.1987 у зв`язку з відбуванням покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, то військова служба також не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком №2.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідачів призначити пенсію за віком на пільгових умовах, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1, встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку, відповідачами при прийнятті рішень про відмову у зарахуванні до пільгового стажу та у призначенні пенсії позивачу, не досліджувались належним чином періоди його роботи, а також, пенсійним органом, у разі наявності сумнівів не було витребувано інших додаткових документів на підтвердження страхового стажу, що в свою чергу призвело до того, що пенсійний орган уникнув обов`язок щодо надання належної оцінки таким документам.

В свою чергу, суд зауважує, що рішення відповідачів не містять жодного обґрунтування щодо відмови у зарахуванні стажу, окрім формулювання щодо неможливості врахування до спеціального стажу позивача періодів роботи.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не здійснено всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії, а прийняте рішення щодо відмови у її призначенні є необґрунтованим та передчасним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачів призначити позивачу пенсію, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію, як то вік та стаж роботи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із врахуванням висновків суду.

Разом з тим, вирішуючи питання, хто із відповідачів повинен врахувати стаж позивача та повторно розглянути заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії від 16.09.2022 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та щодо повторного розгляду її заяви про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву від 16.09.2022 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зобов`язано зарахувати до страхового стажу позивача невраховані періоди роботи.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не здійснювало розгляд заяви позивача від 06.09.2022, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача від 06.09.2022.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області є частково обґрунтованими.

Щодо здійснення розподілу витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у постанові від 03.11.2021 у справі № 320/5284/19 Верховний Суд підкреслив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, позовні вимоги позивача задоволено частково, отже в даному випадку, колегія суддів вважає, що правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 500,00 грн.

Таким чином, враховуючи категорію складності цієї справи (малозначна та типова щодо частини задоволених позовних вимог), необґрунтованість частини заявлених позовних вимог, усталену судову практику щодо спірних правовідносин, а також очевидне, у розрізі фактичних обставин цієї справи, завищення кількості часу, витраченого адвокатом на підготовку позовної заяви, колегія суддів зазначає, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим правильно обмежити належний до присудження її розмір до 2 500,00 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мали значення для справи призвело до неправильного її вирішення , колегія суддів вважає наявними підстави до його скасування та ухвалення нової постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.07.2022 та від 16.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та прийняте відповідне рішення з врахуванням висновків суду скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та прийняте відповідне рішення з врахуванням висновків суду

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 21.09.2023р.)