Справа № 600/2161/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2161/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач-1 або ГУ ПФУ в Чернівецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач-2 або ГУ ПФУ в Київській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи (служби) з 03.07.2001 р. по 30.11.2011р. до стажу державної служби та призначити пенсію державного службовця з 20.01.2023 р., здійснивши перерахунок пенсії з одночасною виплатою недоплачених сум, виходячи з заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

1.2. Ухвалою суду від 13.04.2023 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

1.3. Ухвалою суду від 30.08.2023 року залучено у цій справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно позовної заяви, відповіді на відзив та доданих до них матеріалів, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком. 20 січня 2023 року позивачка звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про перехід з одного виду пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993р.

2.2. 27 січня 2023 року позивачка отримала лист відповідача-1 про відсутність правових підстав для переведення на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», з тих підстав, що пунктом 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що для осіб, які на день набрання чинності Законом, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. та актами Кабінету Міністрів України, та посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. та актами Кабінету Міністрів України зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993.

2.3. Не погоджуючись з відмовою відповідача-1 позивачка вкотре звернулась до відповідача із заявою про перегляд відмови в переведенні пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

2.4. Відповідач-1, розглянувши звернення відповідача 27.02.2023р. надав відповідь № 960-831/Д-26/8-2400/23, якою вкотре відмовив позивачу в переході пенсії за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців згідно із записами в трудовій книжці.

2.5. Водночас, представник позивача наголошує, що період роботи на державній службі позивачки складає з 12.10.1998р. по 30.11.2011р. - 13 років 1 місяць 18 днів. Однак, відповідач з вказаного вище періоду зарахував лише період роботи з 12.10.1998р. по 02.07.2001 р., тобто 2 роки 8 місяців 20 днів. Решту періоду роботи, а це 10 років 4 місяці 28 днів в Новодністровській міській раді відповідач не зарахував.

2.6. Представник позивача звертає увагу на те, що у рішенні від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17 Верховний суд виклав аналогічні висновки в частині врахування до стажу державної служби періоду перебування особи на посадах в органах місцевого самоврядування з урахуванням вимог статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (пункти 19-27).

2.7. А тому представник позивач вважає, що станом на 20.01.2023 року (час звернення із заявою) позивач мав необхідний стаж державної служби більше 10 років, який відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу державної служби та призначити позивачу з 20.01.2023р. пенсію за віком відповідно до пункту 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889.

Позиція відповідача-1

2.8. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 зазначив, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

2.9. Так зазначає, що 20.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління із заявою про перехід із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058) на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (надалі - Закон №3723-ХІІ).

2.10. Дана заява, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення від 27.01.2023 року №12 про відмову щодо переходу з пенсії за віком на пенсію згідно Закону №3723-ХІІ.

2.11. Про результати розгляду заяви від 20.01.2023 року та доданих до неї документів Головне управління, листом від 03.02.2023 року №2400-1705-8/4135, повідомило ОСОБА_1 про прийняття відповідного рішення від 27.01.2023 року, та що вказане рішення Головної управління Пенсійного фонду України в Київській області може бути оскаржене до вищого органу або в судовому порядку.

2.12. Рішення про відмову від 27.01.2023 року мотивоване тим, що сфера дії Закону № 889-VIII, не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, що визначено частиною 3 ст. 3 цього Закону.

2.13. Повідомляє, що до набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (04.07.2001 року) посади працівників органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державної служби постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року №239 «Віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців». Після 04.07.2001 згідно ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування.

2.14. Враховуючи викладене вище, до стажу державної служби можливо зарахувати періоди роботи з 12.10.1998 р. по 02.07.2001 р. з 12.03.2014 р. по 01.05.2016 р. Стаж державної служби становить 4 роки 10 місяців 11 днів. Інших періодів, які можливо зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, згідно з записами трудової книжки немає.

2.15. Оскільки відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Постановою №622, право на переведення на пенсію згідно Закону України від 10 грудня 2015 р. №889- VIII «Про державну службу», відсутнє.

Позиція відповідача-2

2.16. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 також наголошує на тому, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, в обґрунтування чого зазначає наступне.

2.17. Так, з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, втратив чинність Закон України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

2.18. Пункт 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачає врегулювання права державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. На призначення пенсії за Законом № 889-VІІІ можуть розраховувати дві категорії осіб, а саме: державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 VIII (1 травня 2016 року) обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

2.19. Статтею 90 Закону 889-VІІІ передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ збережено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ.

2.20. Стаття 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачає, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2.21. Виходячи з цього, посадові особи місцевого самоврядування не мають права на призначення (переведення) на пенсію за Законом України «Про державну службу»

2.22. До набуття чинності Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування (04.07.2001) посади працівників органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державної служби постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 Віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовці і присвоєння їм рангів державних службовців. Після 04.07.2001 згідно ст. 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування.

2.23. Стаж роботи позивача, на посаді державного службовця, станом на 01.05.2016 становив, на момент звернення, 15 років 5 місяців.

2.24. Враховуючи вищезазначене представник відповідача-2 вважає, що позивачка не має права для переходу на пенсію за віком за нормами Закону Про державну службу від 01.05.2016 № 889-VIII у зв`язку з відсутністю 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету міністрів України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV.

3.2. 20.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про перехід із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

3.3. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, ГУ ПФУ в Київській області прийнято рішення від 27.01.2023 року №12 про відмову щодо переходу з пенсії за віком на пенсію згідно Закону №3723-ХІІ.

Дослідженням змісту даного рішенням судом встановлено, що воно мотивоване наступним:

«…Відповідно до пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІ (далі - Закон № 889) державним службовцям за певних умов призначаються пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723 (далі Закон - № 3723).

На призначення пенсії за Законом № 889 у порядку визначеному для осіб, які мають стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених (ст.37 Закону №3723) можуть розраховувати дві категорії осіб:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889 (01.05.2016) обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723 (сім категорій посад держслужбовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців відповідними актами Кабінету Міністрів України). У такому разі особа має набути 10 років стажу на посадах державних службовців саме на 01.05.2016 року.

- особи, які на день набрання чинності законом №889 мають не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723 (сім категорій посад держслужбовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців відповідними актами Кабінету Міністрів України).

Враховуючи вищевикладене, право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки стаж на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 становить 15 років 5 місяців…».

3.4. Про результати розгляду заяви від 20.01.2023 року та про прийняте рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 листом від 03.02.2023 року №2400-1705-8/4135.

3.5. Судом також встановлено, що у відповідь на звернення позивача листом від 27.02.2023 року №960-831/Д-26/8-2400/23 ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило, до набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (04.07.2001 року ) посади працівників органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державної служби постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року №239 «Віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців». Після 04.07.2001 року згідно ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування. Враховуючи викладене вище, до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного службовця, можливо зарахувати періоди роботи, з 12.10.1998 року по 03.07.2001 року, з 12.03.2014 року по 01.05.2016 року (4 роки 10 місяців 11 днів), що є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Інших періодів, які можливо зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, згідно з записами трудової книжки немає.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

4.2. У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

4.3. Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

4.5. Частиною 1 стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

4.6. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

4.7. Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

4.8. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

4.9. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

4.10. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

4.11. Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію по віку за нормами Закону № 1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Законом України «Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII позивачка із заявою від 20.01.2023 звернулась вперше.

4.12. Тобто, в даній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, зокрема за Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

4.13. Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229 (далі Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) , обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

4.14. Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

4.15. У п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

4.16. Згідно з п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (чинний до 01.05.2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

4.17. Згідно п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

4.18. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001 в органах місцевого самоврядування встановлюються категорії посад: п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

4.19. Отже, періоди роботи позивачки на посадах у органах місцевого самоврядування до набрання чинності Законом №889-VIII про державну службу підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

4.20. Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 втратив чинність Закон № 3723-XII крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

4.21. Пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

4.22. Таким чином, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

4.23. Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

4.24. Отже, до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

4.25. Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII не встановлено.

У свою чергу, Верховним Судом у постанові від 10.05.2018 року у справі №351/1792/17 наголошено, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилось. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889 та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

4.26. Судом у цій справі встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивачка займала посади, зокрема:

- в Новодністровській міській раді: інспектором по квартирному обліку з 12.10.1998 (14.10.1998 прийнято присягу державного службовця) по 07.08.2000 секретарем міської ради з 08.08.2000 по 01.07.2001, спеціалістом І категорії з 02.07.2001 по 31.10.2002, завідувачем організаційного відділу з 01.11.2002 по 30.06.2006, начальником загального відділу з 01.07.2006 по 31.01.2008, завідувачем адміністративно-господарського сектору з 01.02.2008 по 31.05.2010, головним спеціалістом з 01.06.2010 по 13.06.2011, начальником відділу з 14.06.2011 по 30.11.2011, начальником відділу з 01.03.2017 по 15.05.2017 з 03.01.2020 по 10.11.2022.

4.27. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням спірного періоду з 03.07.2001 року по 30.11.2011 року, який підлягає зарахуванню до стажу держаної служби, такий стаж позивача станом на 01.05.2016 року (набрання чинності Законом № 889-VIII) становить більше 10 років.

4.28. Отже, оскільки станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VІІІ) позивач мала стаж державної служби (прирівняний стаж посадової особи органу місцевого самоврядування) не менш ніж 10 років, вона має право на переведення її на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

5.3. У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

5.4. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

5.5. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

5.6. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

5.7. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.8. Відповідачами не доведено суду правомірність відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

5.9. Водночас, щодо належного способу захисту порушених прав позивача суд зазначає наступне.

5.10. Так, позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_1 ; зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи (служби) з 03.07.2001 р. по 30.11.2011р. до стажу державної служби та призначити пенсію державного службовця з 20.01.2023 р.

5.11. Однак, суд звертає увагу на те, що такий спосіб захисту порушеного права позивачем обрано не вірно, оскільки рішення про відмову у переведенні позивача на інший вид пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області за екстериторіальним принципом призначення та перерахунку пенсій, чим і порушило права позивача. Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області жодної протиправної бездіяльності по відношенню до позивача не вчиняло.

5.12. А тому, враховуючи положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог та з метою відновлення порушених прав позивача змінити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.01.2023 року №12 про відмову у проведенні перерахунку.

5.13. У свою чергу, щодо зобов`язальної вимоги суд зазначає таке.

5.14. На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.02.2021 року за № 339/35961, якою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

5.15. Принцип екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій та прийняття відповідних рішень структурними підрозділами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

5.16. Згідно п.1.1 розділу І Порядку заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

5.17. Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Після прийняття рішення про призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передасться до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

5.18. Аналіз пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засобами програмного забезпечення, покладається обов`язок лише здійснення виплати пенсії.

5.19. Таким чином, суд у цій справі вбачає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи (служби) з 03.07.2001 року по 30.11.2011 року до стажу державної служби та перевести її на пенсію державного службовця з 20.01.2023 року.

5.20. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем згідно квитанції №3386-2142-7369-8116 від 14.04.2023 року сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а оскільки, позов задоволено частково, то суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 536,80 грн (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який і порушив права позивача.

6.3. Доказів понесення інших витрат суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.01.2023 року №12 про відмову у проведенні перерахунку, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідаю до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 03.07.2001 року по 30.11.2011 року на різних посадах в органах місцевого самоврядування.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України №3723-ХІІ Про державну службу з 20.01.2023 року.

5. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Дзик Марії Григорівни на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №3386-2142-7369-8116 від 14.04.2023 року судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) 80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ).

Суддя О.В. Анісімов