Справа № 160/9085/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2023 року Справа № 160/9085/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, відповідача-2: Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,-
01 травня 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він з 11 квітня 2022 року працював на посаді головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
14 квітня 2023 року наказом керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони №1к його з 14 квітня 2023 року звільнено з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
З урахуванням того, що відповідачем з 14 квітня 2023 року по 28 квітня 2023 року не проведено своєчасно виплату компенсацію за невикористанні дні відпуски, ОСОБА_1 вважає, що він набув права на стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при його звільненні до повного розрахунку, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 року для розгляду адміністративної справи №160/9085/23 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та ухвалено:
Клопотання позивача про витребування доказів задовольнити.
Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону надати до суду:
- розрахунок компенсації при звільненні за невикористані відпуски ОСОБА_1 та підтверджуючі документи щодо розміру виплати цієї компенсації і дату розрахунку;
- довідку про середньоденний заробіток ОСОБА_1 перед звільненням.
ОСОБА_1 наказом керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 14.04.2023 №1к звільнений з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 14.04.2023 на підставі пункту 2 частини 2 статті 86 Закону України «Про державну службу».
Оскільки повноваженнями на звільнення ОСОБА_1 , надання йому відпусток та їх обліку відповідач - Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону наділений не був, оскільки не є роботодавцем ОСОБА_1 , відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні, у тому числі за невикористані щорічні відпустки ОСОБА_1 . Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону нести не може.
Разом з тим, про звільнення ОСОБА_1 у порядку переведення та наявність у нього 62 невикористаних днів щорічної відпустки, які підлягають грошовій компенсації, керівник Дніпровської спеціалізованої прокуратури повідомив відповідача лише 21.04.2023 року, тобто через тиждень, що унеможливило виплату відповідачем цієї грошової компенсації в день звільнення позивача (14.04.2023 року).
Відтак, вимога про визнання протиправними дії відповідача-1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.04.2023 року по день фактичного розрахунку 28.04.2023 року, на думку представника відповідача-1, задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких протиправних дій з боку відповідача-1 не вчинено.
Так як всі суми, що належать ОСОБА_1 від установи - Дніпровської спеціалізованої прокуратури не були виплачені йому в день звільнення не з вини та не через дії/бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, остання не є належним відповідачем та не підлягає відповідальності за інших осіб за затримку розрахунку при звільненні позивача.
Розмір у день складає 31,30 грн. (939,03 грн/30 днів).
Отже, враховуючи загальний період затримки розрахунку при звільненні (з 14.04.2023 по 28.04.2023, що становить 15 календарних днів (31,30 грн. х 15 днів = 469,5 грн.), сума середнього заробітку позивача, який підлягає відшкодуванню за період затримки розрахунку, враховуючи вищезазначене, правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №761/9584/15-ц (постанова від 26.06.2019), може складати 469,50 гривень.
Середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за своєю правовою природою не є грошовим забезпеченням, винагородою або іншою виплатою, право на яку набуто у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, натомість носить компенсаційний характер та має на меті відшкодувати працівнику майнові втрати за несвоєчасний розрахунок з боку роботодавця.
У будь-якому разі середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку може бути стягнутий на підставі статті 117 КЗпП України, лише з роботодавця, з вини якого допущено затримку розрахунку при звільненні.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 у справі №160/9085/23 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
ОСОБА_1 зазначає, що Дніпровська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону була структурним підрозділом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, тобто всі фінансові питання щодо заробітної плати, утримання приміщень, вирішувались саме регіональною прокуратурою (Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону), оскільки вона є юридичною особою.
Відтак, твердження відповідача-1 щодо того, що він не є належним відповідачем, не відповідає дійсності.
Щодо питання своєчасного повідомлення про виплату компенсації слід зазначити, що 14 квітня 2023 року наказом керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони №1к ОСОБА_1 з 14 квітня 2023 року звільнено з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
У зазначеному наказі окремим пунктом зазначено виплатити компенсацію за 62 дня невикористаних відпусток.
Відповідно до положень частини 1 статті 47 КЗпП, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону не була роботодавцем позивача у розумінні статті 116 Кодексу законів про працю України та не може нести відповідальність, яка покладена на роботодавця, відповідно до статті 117 КЗпП України.
Міркування позивача, викладені у відповіді на відзив, щодо направлення Дніпровською спеціалізованою прокуратурою наказу про звільнення від 14.04.2023 до відповідача-1 в той же день не підтверджуються позивачем доказами, наданими разом з позовом.
Натомість, відповідно до листа керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури від 21.04.2023 №5-4-409ВИХ-23 про звільнення ОСОБА_1 у порядку переведення та наявність у нього 62 невикористаних днів щорічної відпустки, які підлягають грошовій компенсації, керівник Дніпровської спеціалізованої прокуратури повідомив відповідача лише 21 квітня 2023 року, тобто через тиждень, що унеможливило виплату відповідачем грошової компенсації в день звільнення позивача (14.04.2023).
Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові суму в строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Враховуючи викладене, відповідальність за несвоєчасний розрахунок відповідно до статті 117 КЗпП України має нести саме роботодавець, яким для ОСОБА_1 була Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону.
Відповідно до Наказу Генерального прокурора від 17.03.2023 №75 забезпечення діяльності Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснює Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону, яка є розпорядником коштів Державного бюджету України для забезпечення діяльності Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Розгляд адміністративної справи №160/9085/23 розпочато спочатку.
14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про звільнення його за угодою сторін з 14.04.2023 з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
На підставі зазначеної заяви був виданий наказ керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 14.04.2023 року №1К про звільнення ОСОБА_1 з вищезазначеної посади.
Однак, оскільки ОСОБА_1 належав до штатного розкладу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, він є працівником Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.
Бекіров Р.З. на момент звернення із заявою про звільнення, 14.04.2023 року, перебував у складі штату Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та тимчасово виконував свої обов`язки на базі новоствореної Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.
Таким чином, трудові правовідносини, у тому числі щодо виплати заробітної плати, існували між ОСОБА_1 та Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону, отже остання станом на дату звільнення вважалася роботодавцем ОСОБА_1 .
Однак, ОСОБА_1 не звернувся до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону із заявою про припинення трудового договору, а також не повідомив Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону про подання ним заяви про звільнення.
Разом з тим, на підставі заяви ОСОБА_1 від 14.04.2023 року керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону був виданий наказ №1к від 14.04.2023 про звільнення останнього.
Разом з тим, цим наказом було визначено виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за 62 дні невикористаної щорічної та додаткових відпусток.
У цей же день, 14.04.2023 року старшим інспектором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Єжевською А.Д. направлено лист на офіційну електрону адресу відділу кадрової роботи та державної служби та відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, в змісті якого був наказ керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 14.04.2023 №1к «Про звільнення ОСОБА_1 » для подальшого розрахунку при звільненні.
На підставі наказу відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону з 14.04.2023 припинив нарахування заробітної плати ОСОБА_1
17 квітня 2023 року Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону було продубльовано на адресу електронної пошти Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону сканкопію заяви ОСОБА_1 та наказу від 14.04.2023 про звільнення.
У подальшому 21 квітня 2023 року Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону скеровано листа за вих.№5-4-409вих-23 з проханням вирішити питання виплати колишнім співробітникам компенсації за невикористані відпустки.
Таким чином, обов`язок здійснити розрахунок з працівником покладений законом на роботодавця, яким для ОСОБА_1 є Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону.
Передбачений Законом України «Про державну службу» статус суб`єкта призначення, який передбачає право приймати рішення про прийняття на роботу або звільнення, що належав керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, не тотожний статусу роботодавця, передбаченому Кодексом законів про працю України.
Відтак, саме Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону є роботодавцем для ОСОБА_1 та здійснювала розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні.
Враховуючи вищезазначене, Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону не несла обов`язку здійснювати розрахунок при звільнені, у тому числі виплачувати компенсацію за невикористану відпустку.
У відзиві на позов відповідач-2 підтвердив, що 14 квітня 2023 року прийнято наказ про звільнення ОСОБА_1 , який не надіслано до СП СО ПР, відтак, про наявність у ОСОБА_1 невикористаних днів щорічної відпустки, які підлягають грошовій компенсації, не повідомлено.
ОСОБА_1 також не надав доказів щодо надіслання саме в день звільнення до відповідача-1 наказу про звільнення від 14.04.2023 №1к, з повідомленням СП СО ПР про наявність у нього невикористаних днів щорічної відпустки, які підлягають грошовій компенсації.
Про звільнення ОСОБА_1 стало відомо вже після його звільнення керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури наказом від 14.04.2023 №1к, що підтверджено Дніпровською спеціалізованою прокуратурою та позивачем.
Отже, будь-яких протиправних дій в день звільнення та при розрахунку з ОСОБА_1 відповідачем-1 не вчинено.
Відтак, на думку представника відповідача-1, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій СП СО ПР щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.04.2023 по день фактичного розрахунку 28.04.2023 року немає.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11 квітня 2022 року працював на посаді головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про його звільнення з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
Відповідно до наказу керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 14 квітня 2023 року №1к:
Відповідно до частини 5 статті 22, пункту 3 частини 1 статті 83, пункту 8 статті 91 Закону України "Про держану службу", наказів Генерального прокурора №75 від 17.03.2023 року "Про окремі питання забезпечення функціонування спеціалізованих прокуратур у сфері оборони ( на правах окружних)" та №14 від 17.03.2023 року "Про затвердження структури та штатної чисельності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах обласних прокуратур)", керуючись ст.13 Закону України "Про прокуратуру", наказано:
звільнити ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 14.04.2023 року на підставі статті 86 Закону України "Про державну службу" - за угодою сторін.
Виплатити грошову компенсацію за 62 дні невикористаної щорічної основної та додаткових відпусток.
Підстава: Заява за угодою сторін ОСОБА_1
17 квітня 2023 року Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону було продубльовано на адресу електронної пошти Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону сканкопію заяви ОСОБА_1 та наказу від 14.04.2023 про звільнення.
У подальшому 21 квітня 2023 року Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону скеровано листа за вих.№5-4-409вих-23 з проханням вирішити питання виплати колишнім співробітникам компенсації за невикористані відпустки.
Відповідно до наказу керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 24 квітня 2023 року №211к, відповідно до пункту 12 наказано:
виплатити ОСОБА_1 , який звільнений з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 17 квітня 2023 року в порядку переведення до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за робочий період:
за невикористану основну щорічну відпустку:
за період з 11.04.2022 року по 14.04.2023 року у кількості 29 календарних днів;
за невикористану щорічну додаткову відпустку:
- за 18 років стажу державної служби (11.07.2022 року по 14.04.2023 року) у кількості 13 календарних днів;
- за додаткову відпуску особі, що має дітей (29.09.2022-17.04.2023) у кількості 20 календарних днів;
Відповідно до розрахунку, компенсація відпустки ОСОБА_1 за 62 календарні дні невикористаної відпустки, нараховано 55 152,10 грн.
З урахуванням того, що відповідачем з 14 квітня 2023 року по 28 квітня 2023 року не проведено своєчасно виплату компенсацію за невикористанні дні відпуски, ОСОБА_1 вважає, що він набув права на стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при його звільненні до повного розрахунку, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із матеріалів справи вбачається, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що ОСОБА_1 обіймав посаду головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та на нього, як державного службовця розповсюджуються положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (з наступними змінами).
Положеннями пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України №889-VIII встановлено право державного службовця на оплату праці, яка залежить від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до статей 39, 50 Закону України №889-VIII, ранги державних службовців є видом спеціальних звань, встановлюється дев`ять рангів державних службовців; заробітна плата державного службовця складається з:
1) посадового окладу;
2) надбавки за вислугу років;
3) надбавки за ранг державного службовця.
Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Судом встановлено, що відповідно до наказу керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 14 квітня 2023 року №1к, звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 14.04.2023 року на підставі статті 86 Закону України "Про державну службу" - за угодою сторін.
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 наказу Генерального прокурора від 17.03.2023 №74 викладено в новій редакції пункту 2 наказу Генерального прокурора від 05.02.2020 №66, яким перейменовано юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону» (на правах обласної прокуратури) на юридичну особу «Спеціалізована прокурора у сфері оборони Південного регіону» (на правах обласної прокуратури), без зміни юридичної особи.
Згідно з пунктом 4.1 Наказу від 17.03.2023 року №74 Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону (на правах обласної прокуратури) необхідно забезпечити реалізацію функцій прокуратури відповідно до компетенції на території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської та Харківської областей.
Відповідно до додатку до наказу Генерального прокурора від 17.03.2023 року №75 до структури Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону увійшла Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони.
Відповідно до пункту 5.4 Положення про організаційно-штатну роботу в органах прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2021 №82, у системі органів прокуратури функціонують окружні та спеціалізовані прокуратури (на правах окружних прокуратур).
На підставі вищезазначеного, колишня Дніпровська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону не мала статусу юридичної особи, не виступала розпорядником бюджетних коштів, діючи у складі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
Посадові особи та державні службовці Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері належали до штатного розкладу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
Відтак, з урахуванням викладеного вбачається, що Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону є належним відповідачем по справі.
Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Закріплені у ст. ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
Так, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
У вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані.
Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2018 у справі №800/341/17 (9991/944/12) і від 12.11.2019 у справі №9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.
При цьому, зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Отже, у будь-якому випадку, при визначенні розміру відшкодування позивачу за час затримки розрахунку підлягає застосуванню принцип співмірності.
При цьому для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, необхідно брати до уваги дані Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами у відповідному річному обчисленні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц.
Розмір середнього заробітку підлягає розрахунку за формулою, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".
Судом встановлено, що відповідно до розрахункового листа, компенсацію відпустки ОСОБА_1 за 62 календарні дні невикористаної відпустки нарахована у розмірі 55 152,10 грн.
ОСОБА_1 у даному випадку оскаржується ненарахування та невиплата йому середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14 квітня 2023 року по дату фактичного розрахунку 28 квітня 2023 року.
З аналізу даних, розміщених на офіційному сайті Національного банку України, можна встановити розмір облікової ставки НБУ у відсотках річних за конкретний період та відповідно вирахувати суму середнього заробітку позивача, який підлягає відшкодуванню за період затримки розрахунку.
Згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Національного банку України, на дату звільнення позивача (14.04.2023) розмір облікової ставки НБУ становив 25% річних.
Розмір в день відповідно складає 31,30 грн. (939,03 грн/30 днів).
Отже, враховуючи загальний період затримки розрахунку при звільненні з 14.04.2023 по 28.04.2023, що становить 15 календарних днів (31,30 грн. х 15 днів = 469,50 грн.), сума середнього заробітку позивача, який підлягає відшкодуванню за період затримки розрахунку, враховуючи вищезазначене, правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №761/9584/15-ц (постанова від 26.06.2019) складає 469,50 гривень.
Середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за своєю правовою природою не є грошовим забезпеченням, винагородою або іншою виплатою, право на яку набуто у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, натомість носить компенсаційний характер та має на меті відшкодувати працівнику майнові втрати за несвоєчасний розрахунок з боку роботодавця.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, у зв`язку з чим, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, відповідача-2: Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14 квітня 2023 року по 28 квітня 2023 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник