Справа № 200/4545/23
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року Справа№200/4545/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 04 серпня 2023 року № 14797-13476/К-02/8-0500/23 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, починаючи з моменту звернення з відповідною заявою до відповідача, врахувавши при обчисленні страхового стажу періоди роботи відповідно до належної трудової книжки від 16 квітня 1981 року серія НОМЕР_1 ;

- зобов`язання керуючись ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 16 квітня 1981 року серія НОМЕР_2 період роботи з 12.04.1981 року по 11.11.1981 рік, а також період роботи з 17.12.1981 року по 26.09.1985 рік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 04.07.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058, однак при призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 12.04.1981 року по 11.11.1981 рік, згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_3 від 16.04.1981 року, оскільки в даті прийому, в даті звільнення та в даті наказу на звільнення наявні виправлення, які не засвідчені в установленому порядку, та з 17.12.1981 рік по 26.09.1985 рік, оскільки в записі про прийом на роботу відсутня назва підприємства. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року відкрито провадження у справі № 200/4545/23, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

05 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 04.06.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003. За принципом екстериторіальності, вказана заява була відпрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Київ. За результатом розгляду наданого пакету документів та індивідуальних відомостей застрахованої особи, позивачу з 04.07.2023 було призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України від 09.07.2003 № 1058. У свою чергу, в результаті дослідження матеріалів справи, до стажу роботи позивача не було зараховано періоди роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.04.1981 оскільки в даті прийому, в даті звільнення, а також, в даті наказу на звільнення наявні виправлення, які не засвідчені в установленому порядку. Також до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.12.1981 по 26.09.1985, оскільки в записі про прийом на роботу відсутня назва підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції № 58. Отже, оскільки позивачем надано документи оформленні з порушенням встановлених норм та не надано відомостей чи матеріалів на їх підтвердження, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не мало правових підстав для врахування спірних періодів при розрахунку стажу. 07.07.2023 позивач звернулась до Управління стосовно врахування періодів роботи з 12.04.1981 року по 11.11.1981, та з 17.12.1981 по 26.09.1985 до страхового стажу. Оскільки питання щодо розрахунку стажу та призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, вказане звернення позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та листом № 14797-13476/К-02/8-0500/23 позивачу були надано роз`яснення стосовно врахування вказаних періодів. Тобто, управлінням не приймалось жодного рішення стосовно врахування або відмови у врахуванні спірних періодів до страхового стажу, у свою чергу, «рішення» 14797-13476/К-02/8-0500/23 є лише листом-повідомленням метою якого було надання роз`яснень позивачу щодо підстав та можливості вирішення питання неврахування спірних періодів роботи. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області.

04.06.2023 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

За принципом екстериторіальності, вказана заява була відпрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

З 04.07.2023 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак при призначенні пенсії до стажу роботи позивача не було зараховано періоди роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.04.1981 оскільки в даті прийому, в даті звільнення, а також, в даті наказу на звільнення наявні виправлення, які не засвідчені в установленому порядку, а також період роботи з 17.12.1981 по 26.09.1985, оскільки в записі про прийом на роботу відсутня назва підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції № 58.

07 липня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про зарахування до страхового стажу періоди роботи з 12.04.1981 року по 11.11.1981 рік, та період роботи з 17.12.1981 року по 26.09.1985 рік.

Листом від 04.08.2023 року №14797-13476/К-02/8-0500/23 відповідач повідомив позивача, що в результаті розгляду наданих до заяви на призначення пенсії документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.04.1981, оскільки в даті прийому, в даті звільнення та в даті наказу на звільнення наявні виправлення, які не засвідчені в установленому порядку. Також до страхового стажу не зараховано період роботи з 17.12.1981 по 26.09.1985, оскільки в записі про прийом на роботу відсутня назва підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції № 58. Таким чином, для зарахування до страхового стажу вище вказаних періодів роботи позивачу необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів.

Разом з цим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 16.04.1981, містяться записи, в тому числі, про роботу:

- з 12.04.1981 по 11.11.1981 прийнята тимчасово на посаду касира в Новосілківський СТК;

- з 17.12.1981 по 26.09.1985 на посаді машиністки та бухгалтера.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження: страхового стажу роботи позивача з 12.04.1981 по 11.11.1981 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.04.1981, оскільки в даті прийому, в даті звільнення та в даті наказу на звільнення наявні виправлення, які не засвідчені в установленому порядку, та періоду роботи з 17.12.1981 по 26.09.1985, оскільки в записі про прийом на роботу відсутня назва підприємства, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції № 58.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі - Закон № 1788).

Цей Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Вказаний Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , записи в даті про прийом на роботу, про звільнення, та в даті наказу на звільнення за період роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981 на посаді касира в Новосілківський СТК, наявні виправлення, а за період роботи з 17.12.1981 по 26.09.1985 на посаді машиністки та бухгалтера відсутня назва підприємства.

Вказані обставини слугували підставою для не зарахування позивачу спірних періодів роботи.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України N 58 від 29.07.1993, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що обов`язок з належного оформлення трудової книжки законом покладено на страхувальника.

Разом з тим, трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу, що є належним доказом роботи позивача.

Крім того суд звертає увагу, що виправлення у трудовій книжці та відсутність назви підприємства, на якому працював позивач, не спростовує наявність у нього стажу роботи, а отже юридичний факт роботи позивача протягом спірного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 04 серпня 2023 року № 14797-13476/К-02/8-0500/23 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, починаючи з моменту звернення з відповідною заявою до відповідача, врахувавши при обчисленні страхового стажу періоди роботи відповідно до належної трудової книжки від 16 квітня 1981 року серія НОМЕР_1 , суд зазначає, що пенсія позивачу вже призначена з 04.07.2023 року, а лист відповідача від 04 серпня 2023 року № 14797-13476/К-02/8-0500/23 у розумінні КАС України не є актом індивідуальної дії та несе суто інформаційний характер, а отже скасуванню не підлягає.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі заявленого позову в частині позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, з 17.12.1981 по 26.09.1985, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, з 17.12.1981 по 26.09.1985, з дати призначення пенсії, тобто з 04.07.2023, з урахуванням виплачених сум.

Отже, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, з 17.12.1981 по 26.09.1985.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 12.04.1981 по 11.11.1981, з 17.12.1981 по 26.09.1985, з дати призначення пенсії, з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Судове рішення складено та підписано 25 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко