Справа № 420/22635/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/22635/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року (суддя Хурса О.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 30.08.2023) про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Херсонського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України про скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2023 року до подання позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Херсонського ОТЦК та СП, в/ч НОМЕР_1 про скасування наказів, шляхом зупинення дії:

- пункту 2 наказу №38 від 18.02.2022 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- наказу №35 від 24.01.2022 командира в/ч НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначалося, що згідно наказу від 19.02.2021 року №40 командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримав копію наказу №38 від 18.02.2022 Херсонського ОТЦК та СП, яким йому надано три календарних дні 18, 21 та 22 лютого 2022 року для здачі справ та посади.

Наказ видано на підставі витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) №35 від 24.01.2022.

Наказом командира військової частини ОСОБА_1 було понижено на посаді і призначено на нижчу посаду - начальник відділення обліку мобілізаційної роботи-заступник начальника першого відділу Каховського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Херсонської області військової частини НОМЕР_1 .

Вважаючи, що підстави для видання зазначених наказів №35 та №38 є підробленими, сфальшованими та не підтвердженими фактичними обставинами, що буде доведено під час судового розгляду про їх скасування, ОСОБА_1 подав дану заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом призупинення дій згаданих наказів.

При цьому ОСОБА_1 вважає, що за час судового розгляду справи на посаду, що він займає, може бути призначено іншу особу, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав стосовно праці на вказаній посаді, а також це може вплинути на права та інтереси інших працевлаштованих осіб.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Спираючись у поданій апеляційній скарзі на доводи заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що для вжиття заходів забезпечення позову суду достатньо встановити наявність ознак, які свідчать про протиправність оскарженого рішення поза обґрунтованим сумнівом. Проте, судом першої інстанції його аргументи були проігноровані та без його участі відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справах №420/5553/18, №640/868/19, №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20 та від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову подана ОСОБА_1 до подання позовної заяви та обґрунтована тим, що наказ №35 від 24.01.2022 є завідомо протиправним. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 також мотивує тим, що за час судового розгляду справи на посаду, що він займає, може бути призначено іншу особу, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також не встановлено очевидних ознак протиправності наказів №35 та №38.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки визначені позивачем підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваних наказів, у цьому випадку, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Водночас ОСОБА_1 не надано суду доказів на існування обставин, які надають підстави стверджувати, що накази від 24.01.2022 №35 та від 18.02.2022 №38 явно суперечать вимогам закону та вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Адже сам собою факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, яке стосується прав та інтересів заявника не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Слід додати, що про спірні накази ОСОБА_1 дізнався 18 лютого 2022 року, тоді як до суду із заявою про зупинення їх дій звернувся 30 серпня 2023 року до подання позовної заяви про її оскарження.

Ураховуючи, що звернення до суду відбулося після спливу півтора року з дати видачі наказів доводи заявника про те, що за час судового розгляду справи на посаду, що він займає, може бути призначено іншу особу, не є спроможними.

Покликання ж ОСОБА_1 на те, що його не було викликано до суду першої інстанції для надання пояснень колегія суддів визнає безпідставними, оскільки, як визначено частиною першою статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Підсумовуючи все викладене колегія суддів констатує, що зазначені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними, а висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу від 30 серпня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов