Справа № 297/3184/23
Суддя: ГАЛ Л. Л.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/3184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши адміністративний позов у терміновій справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Руслана Михайловича, Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в інтересах якої діє адвокат Луценко С.О., звернулася в суд із адміністративним позовом до інспектора Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Р.М., який знаходиться за адресою м. Берегове, вул. Сечені, 13, Закарпатської області, Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області, розташованого за адресо. м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, , про скасування постанови у справі про накладення адміністративного серії ЕАТ №7652239 від 02.09.2023 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 вересня 2023 року ОСОБА_1 на автомобілі Renault Arkana д.н. « НОМЕР_2 » рухалась по вулиці у селі Яноші, Берегівського району, Закарпатської області. Рухаючись по вказаній вулиці ОСОБА_1 доїхала до перехрестя з вул. Головна с. Яноші. Перед вказаним перехрестям було встановлено знак «Проїзд без зупинки заборонено». Виконавши вимоги вказаного дорожнього знаку, повністю зупинивши автомобіль, ОСОБА_1 продовжила свій рух та, ввімкнувши відповідний показчик повороту, повернула на вказаному перехресті праворуч.В цей час позивачем на правому узбіччі проїжджої частини був помічений службовий автомобіль поліції.Наблизившись до вказаного службового автомобіля позивач було зупиненопрацівником поліції.Після зупинки до автомобіля позивача підійшов співробітник поліції - інспектор Берегівського районного відділу поліції ОСОБА_2 та запропонував пред`явити реєстраційні документи на автомобіль, посвідчення водія та страховий поліс.Розуміючи, що ніякого порушення правил дорожнього руху не було допущено позивач повідомила інспектора, що їй відомі вимоги чинного Законодавства України стосовно того, що зупинка автомобіля може бути здійснена поліцейським в разі порушення водієм вимог Правил дорожнього руху та вчинення таким чином адміністративного правопорушення та запропонувала пояснити причину її зупинки.

Інспектор пояснив позивачу, що причиною зупинки стало порушення позивачем вимог дорожнього знаку 2.2. «Рух без зупинки заборонене» чим порушила вимоги п.п. 8.4 ПДР, а саме те, що ОСОБА_1 керуючи вищезазначеним автомобілем не зупинилась перед вказаним знаком та здійснила виїзд на перехресті без зупинки.

Після зазначених звинувачень позивач повідомила інспектора, що не погоджується з зазначеними звинуваченнями оскільки жодними своїми діями не порушила вимог ПДР України, та попросила інспектора надати їй хоч якісь докази на підтвердження факту вчинення нею порушень ПДР України. На форменому одязі інспектора було надіто відеокамеру, відтак позивач запропонувала Інспектору надати їй для перегляду відповідний відеозапис. На зазначену вимогу інспектор повідомив позивача, що факт порушення ПДР України ним встановлено шляхом особистого візуального спостереження за цим фактом і інших доказів для притягнення її до адміністративної відповідальності йому не треба.

На зазначені пояснення інспектора Пашковська О.М. повідомила його, що не згодна з фактом вчинення нею адміністративного правопорушення, має намір оскаржити його дії та бажає скористатися послугами спеціаліста в галузі права (адвоката) при розгляді адміністративної справи.

Дізнавшись від позивача, що вона має намір оскаржити його дії, інспектор склав відносно неї постанову у справі про адміністративне правопорушення копію якої їй вручив. Будь яких інших документів окрім зазначеної постанови співробітниками поліції не складалось.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки її притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, так правила дорожнього руху вона не порушувала;порушено її право на захист при винесенні постанови;не складено протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Луценко С.О. в судове засідання не з`явились, представником була подана до суду заява, згідно якої просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 20-21).

Відповідач - інспектор Берегівського РВП ГУНП Легещич Р.М. в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив щодо позову не подав.

Представник ГУНП в Закарпатській області в судове засідання також не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 268 та ч. 2 ст. 269 КАС України ухвала про відкриття провадження з позовною заявою та повісткою була надіслана в Берегівський РВП та ГУНП в Закарпатській області.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2023 року поліцейським - інспектором Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Р.М. винесена постанова серії ЕАТ №7652239 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП з накладенням на неї штрафу в розмірі 340 грн.. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 02.09.2023 року о 14:02 годин в с. Яноші по вул. Головній, керувала транспортним засобом марки «Renault Arkana», державний номерний знак « НОМЕР_2 », та яка порушила вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушила п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України (а.с. 10-11).

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП вказує на те, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно п. 8.4 в Правил дорожнього руху України, знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» означає: забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Позивачка ОСОБА_1 у своєму позові стверджує, що вона виконала вимоги вказаного дорожнього знаку, повністю зупинивши автомобіль, після чого продовжила свій рух та, ввімкнувши відповідний покажчик повороту, повернула на вказаному перехресті праворуч.

Так, відповідачем, який є суб`єктом власних повноважень - поліцейським Легещич Р.М. не доведено протилежне. Правдивість позивача підтверджується обставинами викладеними нею у позові, та відсутністю беззаперечних доказів (наприклад фото, відеозапису, покази свідків), які могли бути долучені суб`єктом владних повноважень до постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки відповідачем - поліцейським Берегівського РВП ГУНП Легещич Р.М. не було надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, тобто не спростовано тверджень позивача, що означає невиконання ним обов`язку доказування передбаченого ч. 1 ст. 77 КАС України, а також його неявка до суду та відсутність відзиву (заперечень), та від іншого відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 №К/9901/15804/18 зробив наступний висновок: «Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Колегія суддів звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 15.10а Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо.Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.Колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».

Отже, позиція позивачки ОСОБА_1 , яка зазначена в позові не спростована відповідачами, тому це підтверджує незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення.

Однак суд зазначає, що посилання позивача у позові про те, що поліцейським - інспектором Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Р.М. в порушення вимог КУпАП не був складений протокол про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 №К/9901/15804/18, згідно якого «доводи касатора про те, що під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП положення статті 258 КУпАП не застосовуються, а розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися відповідно до статті 276 КУпАП - за місцем вчинення правопорушення, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені частиною третьою статті 122 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого статті 258 КУпАП, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року N 596VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП».

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, оскільки вина ОСОБА_1 у порушенні нею п. 8.4 в ПДР не доведена, тому дії суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірними, постанова складена на неї є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 245, 280, 289 КУпАП, ст. 9, ч. 2 ст. 77, 241, 242, 246, 286 КАС України,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в інтересах якої діє адвокат Луценко С.О., до інспектора Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Легещич Руслана Михайловича, місце роботи якого знаходиться за адресою м. Берегове, вул. Сечені, 13, Закарпатської області, Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області, розташованого за адресо. м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7652239 від 02.09.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лайош ГАЛ