Справа № 240/32/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/32/23

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія і К" до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною постанову, скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія і К" звернулося до суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:

- визнати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №309775 від 21.06.2022 Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті протиправною;

- постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №309775 від 21.06.2022 Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті скасувати;

- стягнути з Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті понесені судові витрати на сплату судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що товариство не здійснювало перевезення вантажів на договірних умовах та не займається господарською діяльністю пов`язаною із наданням послуг перевезення вантажів, а 02.02.2022 здійснювало перевезення деревини для власних потреб, а тому, з огляду на системний аналіз ст.ст.1,48,60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не підлягає відповідальності передбаченої абз.1 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначив, що відповідачем порушено прядок розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу. Вважає прийняту відповідачем постанову про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн протиправною та просить скасувати її.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що положеннями спеціального Закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Стверджує, що аналіз норм ст.ст.39, 48 Закону №2344-ІІІ та Порядку №1567 дає підстави для висновку, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються перевезення вантажу до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажу транспортними засобами застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Відсутність необхідних документів: протоколу технічного стану транспортного засобу та контрольної книжки водія, визначених Законом №2344-ІІІ та Порядку №1567 на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 02.02.2022 №331148. Зазначає, що вказаний акт індивідуальної дії у повній мірі відповідає положеннями Закону №2344-ІІІ, зокрема абз.3 ч. ст.60 Закону №2344-ІІІ. Зауважив. що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків прямо передбачених законом. Отже. приймаючи оскаржувану постанову , орган державного контролю діяв у межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначених чинним законодавством.

Позивач до суду направив додаткові пояснення, в яких наголосив, що ТОВ "Нова Енергія і К"не є суб`єктом відповідальності, передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, оскільки не є суб`єктом господарювання, який надає послуги із перевезення пасажирів чи вантажів, а основним родом занять товариства є лісозаготівельна діяльність. Зазначив про протиправність направлення на перевірку №013890 від 31.01.2022.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті був зупинений транспортний засіб марки УРАЛ МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем.

За результатами проведеної співробітниками Укртрансбезпеки перевірки транспортного засобу було встановлено, що водій транспортного засобу не мав при собі протоколу технічного стану транспортного засобу, чим порушено ч.8 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" та індивідуальної контрольної картки на водія на вантажні автомобілі з повною масою до 3,5 тон, чим порушено вимоги наказу №340 від 07.06.2010.

Вказані порушення зафіксовані в акті №331148 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.02.2022.

Водій зі змістом акту №331148 від 08.02.2022 був ознайомлений, в графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено: «працюю на фірму ТОВ "Нова Енергія і К», що підтверджено його особистим підписом.

З матеріалів справи встановлено, що 08.02.2022 за №8189/821.2/24-22 та 07.06.2022 за №15663/25/24-22 посадовими особами Укртрансбезпеки ТОВ "Нова Енергія і К» на адресу: с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області направлено лист-пропозиція про прийняття участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Листи направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист від 07.06.2022 вручено за довіреністю, про що свідчить відповідна відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

21.06.2022 за результатами розгляду справи про порушення ТОВ "Нова Енергія і К» вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною та прийнятою з порушенням процедури розгляду таких справ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Пунктами 1, пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорт. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

З огляду на викладене, Укртрансбезпека та її територіальні органи під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкти владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567) рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно із п. 14, 15 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, аналіз змісту наведеної статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач стверджує, що в межах спірних правовідносин не здійснював перевезення вантажів на договірних умовах, а здійснював перевезення деревини для власних потреб, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказує, що товариство не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому застосування до нього адміністративно-господарського штрафу згідно з оспорюваною постановою є протиправним та безпідставним.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» , автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

З аналізу наданої відповідачем до матеріалів справи товарно-транспортної накладної (як однієї із форм договору перевезення вантажу) від 02.02.2022 серія ЖТБ №766286 суд встановив, що перевізником та вантажоодержувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова енергія і К", отже позивач виступає перевізником вантажу.

З акту № 331148 від 02.02.2022 проведення перевірки також встановлено, що автомобіль марки УРАЛ МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова енергія і К".

Відтак, ТОВ "Нова енергія і К" відповідно до приписів статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт є автомобільним перевізником, незалежно від того, чи здійснював позивач перевезення товару за власний кошт для власних потреб в межах господарської діяльності, чи в межах надання послуг з перевезення.

З системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства слідує, що відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме автомобільні перевізники, незалежно від власника транспортного засобу.

Щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Згідно із статтею 22 Закону України "Про автомобільний транспорт" технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Вимоги до виконавця технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та надаваних ним послуг (виконуваних робіт) встановлюються технічним регламентом з підтвердження відповідності, затвердженим у встановленому законодавством порядку.

Технічне регулювання у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Технологічні норми проектування виробничих споруд і підприємств автомобільного транспорту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Положення про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та правила надання послуг з їх технічного обслуговування і ремонту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Правила експлуатації колісних транспортних засобів, їх складових частин (пневматичних шин, акумуляторних батарей, систем живлення двигунів газовим паливом, установлених під час технічної експлуатації, тощо) затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками. Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України. У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30 січня 2012 року, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки УРАЛ МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 відноситься до категорії вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, а тому відповідно до статті 35 Закону України "Про дорожній рух", пункту 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю незалежно від строку експлуатації щороку.

Як слідує із матеріалів справи, зокрема з акту перевірки №331148 від 02.02.2022, за наслідками здійснення перевірки транспортного засобу посадовими особами відповідача було встановлено, що водій здійснює перевезення вантажу без протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Щодо відсутності індивідуальної контрольної книжки, суд зазначає таке.

Аналіз норми ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством. Тобто перелік документів зазначених у Законі не є вичерпним.

За змістом пункту 15 Порядку, затвердженого постановою Уряду № 1567 від 08.11.2006 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, а також додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом (або копію графіка змінності водіїв), передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р.

Пунктом 6.1 Положення №340 визначено, що автобуси, які використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутках протяжністю понад 50 км., вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення № 340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно пункту 7.1. Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

3 врахуванням вище викладеного положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення для фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Таким чином, дане порушення правомірно зафіксовано відповідачем в акті перевірки, а доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

При цьому, посилання позивача на ненадання послуг з перевезення, а здійснення перевезення для власних потреб не впливає на висновки суду, оскільки норми чинного законодавства не пов`язують наявність обов`язку обладнання тахографом або ведення індивідуальної контрольної книжки водія саме з наданням послуг з перевезення, вказані положення у чинних нормах законодавства відсутні.

Натомість чинним законодавством передбачений такий обов`язок для перевізників, в тому числі, тих що здійснюють перевезення для власних потреб.

Отже, позивач повною мірою відповідає визначенню автомобільного перевізника, а відтак мав виконати встановлений законодавством обов`язок обладнання тахографом або ведення індивідуальної контрольної книжки водія, які мають бути наявні у водія при здійсненні перевезення безвідносно до того, здійснюється таке перевезення в межах надання послуг або для власних потреб.

Щодо посилань позивача на порушення порядку розгляду справи за порушення вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25-27,29 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідача щодо інформування суб`єкта господарювання про автомобільний транспорт. При цьому відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом, в даному випадку позивачем, перебувають поза контролем відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 по справі №819/1790/18.

Поміж наведеного, щодо доводів позивача про направлення листів не за адресою місцезнаходження товариства, що призвело до неотримання позивачем вказаних листів, то суд зважає, що матеріалами справи підтверджено отримання одного з листів від 07.06.2022 відповідача про запрошення на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Щодо винесення оскаржуваної постанови з пропуском строку встановленого п.25 Порядку, то суд зважає, що вказану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №309775 від 21.06.2022 було прийнято з дотриманням строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ч.1 ст. 250 ГК України.

При вирішенні даного спору суд враховує, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжено.

Тобто, розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно позивача 01.03.2022 відповідно до запрошення не відбувся з об`єктивних причин, у зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану.

Також Верховним Судом у постанові від 01.03.20218 у справі №820/4810/17 висловлена така правова позиція з аналогічного питання: "…відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу."

Щодо правомірності постанови, суд зазначає таке.

Постанова відповідача про накладення штрафу винесена щодо позивача, у зв`язку з допущенням ним порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Суд звертає увагу, що відсутність на момент перевірки у водія хоча б одного документу передбаченого статті 48 вказаного закону є порушенням законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для накладення штрафу.

Нормою абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 48 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Враховуючи той факт, що позивачем не забезпечено водія індивідуально-контрольною книжкою та протоколом технічного стану транспортного засобу постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу є правомірною, оскільки санкція встановлена саме за не надання хоча б одного документу під час перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що спір вирішено не на користь позивача, підстави для присудження йому судового збору, сплаченого при зверненні до суду, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія і К" (с.Мала Хайча,Коростенський район, Житомирська область,11191. РНОКПП/) до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан ім. С.П.Корольова, 12, м.Житомир,10014. РНОКПП/) про визнання протиправною постанову, скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа