Справа № 420/15903/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15903/22

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Канталелл України» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ТОВ (далі ТОВ) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення ДПС від 09.08.2022 року.

В обгрунтування позову було зазначено, що представником ТОВ не було допущено представників ДПС до перевірки, причиною недопуску у проведенні перевірки працівник ТОВ усно пояснила, що «у зв`язку з відсутністю керівника підприємства не допускаю посадових осіб та не готова до проведення фактичної перевірки». Посадовими особами ДПС складено акт відмови від допуску до перевірки №1130/15-32-09-02 від 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв.

При цьому, головний бухгалтер відмовилася від підписання та отримання акту відмови у допуску посадових осіб до перевірки №1130/15-32-09-02 від 08.08.2022 року, про що було складено акт №1138/15-32-09-02 від 08.08.2022 року, які було направлено на адресу ТОВ засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція АТ «Укрпошта» № 715 від 08.08.2022 року). В свою чергу, 09.08.2022 року о 10 годині 45 хвилин заступником начальника ДПС Володимиром Поповим було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ.

Додатково зазначено, що ДПС зверталось до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків. Ухвалою суду від 11.08.2022 року по справі №420/10991/22 було задоволено заяву представника відповідача та закрито провадження у справі за заявою ДПС до ТОВ про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що відповідачем відмовлено від допуску посадових осіб органу ДПС до перевірки, на думку позивача наявні всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна ТОВ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДПС подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п.п. 191.1.4 п. 191.1 ст. 191, п.п. 191.1.14 п. 191.1 ст. 191, ст.. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) ДПС прийнято наказ від 08.08.2022 року №2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ ()», тривалістю 10 діб, перевіряє мий період з 08.07.2022 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв.

У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 08.08.2022 року №5096/15-32-09-02, №5097/15-32-09-02, №5098/15-32-09-02, №5099/15-32-09-02 посадовими особами ДПС 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. був здійсненний вихід співробітниками ДПС спільно з співробітниками ДПС України з метою проведення фактичної перевірки ТОВ за податковою адресою: Одеса, Приморський район, пров. Сабанський, буд.3, кв. (офіс) 4Н, з питань дотримання вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, здійснено заходи щодо вручення копії наказу ДПС №2338-п від 08.08.2022 року та направлень на проведення перевірки за податковою адресою.

Посадовими особами було пред`явлено службові посвідчення та надано копію наказу ДПС від 08.08.2022 року №5096-п та направлення на перевірку 08.08.2022 року головному бухгалтеру ТОВ, яка відмовила посадовим особам ДПС та посадовим особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки. Посадовими особами ДПС складено акт відмови від допуску до перевірки №1130/15-32-09-02 від 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. При цьому, головний бухгалтер відмовилася від підписання та отримання акту відмови у допуску посадових осіб до перевірки №1130/15-32-09-02 від 08.08.2022 року, про що було складено акт №1138/15-32-09-02 від 08.08.2022 року, які було направлено на адресу ТОВ засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція АТ «Укрпошта» № 715 від 08.08.2022 року).

В свою чергу, 09.08.2022 року о 10 годині 45 хвилин заступником начальника ДПС В.Поповим було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту.

У зв`язку із закриттям вказаного провадження ухвалою Одеського окружного адміністративного суду, ДПС звернулося до суду з тими самими вимогами в загальному порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову та приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки судовим рішенням у справі №420/17217/22, що набрало законної сили, скасований наказ про проведення фактичної перевірки (встановлено факт протиправності такого), під час реалізації якого посадовою особою ТОВ не допущені перевіряючі на підприємство для проведення перевірки, через що у позивача виникли підстави для звернення до суду з позовом, то суд вважає безпідставними посилання позивача на правомірність дій перевіряючих щодо намагання провести фактичну перевірку відповідача.

Водночас, усі наступні документи, складені перевіряючими та керівництвом ДПС під час реалізації наказу №2338-п від 08.08.2022 р., є неналежними доказами у справі та відповідно не можуть призводити до будь яких наслідків для відповідача, а тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне.

Як було зазначено, ДПС прийнято наказ від 08.08.2022 року № 2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ», тривалістю 10 діб. У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 08.08.2022 року посадовими особами ДПС 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. був здійсненний вихід співробітниками ДПС спільно з співробітниками ДПС України з метою проведення фактичної перевірки ТОВ.

Поряд з цим, не погоджуючись з вказаним наказом про проведення перевірки, ТОВ звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ ДПС № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року (набрало законної сили 29 березня 2023 року, ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відмовлено в відкритті касаційного провадження) адміністративний позов ТОВ до ДПС про визнання протиправним та скасування наказу було задоволено та суд визнав протиправним та скасував наказ про проведення перевірки.

Задовольняючи вказаний позов суд вказав, що спірний наказ ДПС є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, загальними вимогами до котрого, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Натомість, враховуючи відсутність в оскаржуваному наказі конкретизованих відомостей про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації щодо порушення позивачем вимог законодавства (в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками), свідчить про невідповідність його вище окресленим критеріям.

Отже, зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що наказ ДПС №2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ», як акт індивідуальної дії, не містить жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, як власне підстави для його винесення, окрім посилання на відповідну норму податкового законодавства. Також, у наказі не відображено та не конкретизовано в рамках яких саме заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей/документів були встановлені факти сумнівності, що у свою чергу свідчить про невідповідність наказу вимогам Податкового Кодексу України, та відповідно наявність законодавчо передбачених підстав для визнання його протиправним та скасування.

Отже, враховуючи наявність факту встановлення судом незаконності призначення та проведення перевірки згідно вказаного наказу ДПС, за не допуск до якої до ТОВ було застосовано умовний арешт майна, колегія суддів зазначає про відсутність підстав і для задоволення даного позову ДПС про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення ДПС від 09.08.2022 року, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає, що подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги ДПС в червні 2023 року (в тому числі зі сплатою державних коштів на сплату судового збору за подання скарги) при наявності рішення суду, що набрало законної сили в березні 2023 року про скасування наказу про проведення перевірки ТОВ, є очевидно та абсолютно безпідставним, суперечить діючому законодавству та свідчить про недотримання позивачем принципу належного врядування.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з пунктом 94.5 статті 94 ПК України, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Згідно з пунктом 94.10 - 94.13 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

У всіх випадках, коли контролюючий орган вищого рівня або суд скасовує рішення про арешт майна, контролюючий орган вищого рівня проводить службове розслідування щодо мотивів прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про арешт майна та приймає рішення про притягнення винних до відповідальності відповідно до закону.

При прийнятті рішення про арешт майна банку арешт не може бути накладено на його кореспондентський рахунок.

Платник податків має право на відшкодування збитків та немайнової шкоди, завданих контролюючим органом внаслідок неправомірного застосування арешту майна такого платника податків, за рахунок коштів державного бюджету, передбачених контролюючим органам, згідно із законом. Рішення про таке відшкодування приймається судом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 283 КАС України, заява подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою. У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до нього документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Поряд з цим, відповідно до частин 4, 5 статті 283 КАС України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Так, з відомостей ЄДРСР по справі 420/10921/22 вбачається, що 09.08.2022 року о 13:33 год. до суду надійшла заява ДПС до ТОВ про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ згідно рішення від 09.08.2022 року.

Водночас, ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року по вказаній адміністративній справі провадження за заявою ДПС до ТОВ про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ згідно рішення від 09.08.2022 року було закрито.

Як було зазначено, відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Відповідно до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 ПК України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 (96 годин), рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

З наведеного вбачається, що податковий орган повинен звернутись з заявою за підтвердженням адміністративного арешту майна, який повинен бути перевірений судом в межах 96 годин, при чому в разі не звернення до суду у вказаний строк або відсутності рішення суду про підтвердження адміністративного арешту майна (в порядку статті 283 КАС України), вказаний арешт втрачає чинність.

Зі справи вбачається, що 09 серпня 2022 року заступником начальника ДПС було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ.

Водночас, станом на листопад 2022 року, тобто на час звернення до суду з даним позовом та вже за спливом 96 годин з моменту прийняття рішення про умовний арешт, відповідачем не надано, а справа не містить чинного рішення, прийнятого в порядку статті 283 КАС України про підтвердження адміністративного арешту майна, що з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року про закриття провадження у справі за заявою ДПС до ТОВ про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків з підстав існування реального спору про право, свідчить про відсутність станом на даний час чинного адміністративного арешту майна ТОВ, що виключає можливість задоволення позову про підтвердження адміністративного арешту майна.

Наведене узгоджується з висновками, зазначеними в постановах Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №815/3986/16 та від 13.01.2021 року у справі №520/9872/18.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук