Справа № 160/6803/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2023 року Справа № 160/6803/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
04.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати неправомірним Наказ № 109 від 05.06.2022 року ТВО командира в/ ч НОМЕР_1 по стройовій частині - з дня його підписання та скасувати;
- визнати неправомірними діями створення витягу з Наказу № 109 від 05.06.2022 року ТВО командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині з реквізитами "ТВО командир в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 ", "Начальник штабу - перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 " з проставленням на ньому напису "ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ" підписом "Сергій Чуб" та відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 05.04.2022 була мобілізована до військової частини НОМЕР_1 та зарахована на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби частини. Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ №109 від 05.06.2022 ТВО командира капітана ОСОБА_3 по стройовій частині є протиправним, оскільки на день його винесення 05.06.2022 єдиною особою, яка згідно Статуту внутрішньої служби ЗСУ мала повноваження на видачу розпорядчих актів був командир військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 , призначений на цю посаду 01.06.2022 згідно наказу Головнокомандувача ЗСУ №666 від 29.05.2022. Вважає, що спірний наказ був виданий неуповноваженою особою, а відтак має бути визнаний неправомірним з дня його підписання та скасований судом. З підстав викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 03.05.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також цією ухвалою суду зобов`язано відповідача надати суду інформацію про дату доведення до позивача наказу № 109 від 05 червня 2022 року та всіх матеріалів, що були підставою для винесення цього наказу.
17.04.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти позовних вимог, зазначивши що відповідно до статей 35. 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України: накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Відповідно до статті 61 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України новопризначені командири військових частин (кораблів) вступають на посаду на підставі розпорядження чи наказу старшого командира (начальника). Про свій вступ на посаду командир частини (корабля) оголошує наказом і доповідає старшому командирові (начальникові). Так, командир військової частини НОМЕР_2 , своїм наказом №9 від 01.03.2022 року, призначив старшого лейтенанта ОСОБА_3 заступником командира військової частини НОМЕР_1 . Командир військової частини НОМЕР_2 наказом №48 від 01.03.2022 призначив старшого лейтенанта ОСОБА_3 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . Командир військової частини НОМЕР_2 наказом №27 від 17.04.2022 призначив майора ОСОБА_4 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , а старшому лейтенанту ОСОБА_3 наказав повернутися до виконання обов`язків заступника командира військової частини НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №30 від 04.06.2022, майора ОСОБА_4 призначено командиром військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до статті 105 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира маж наступні обов`язки: заступник командира батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, військову дисципліну та внутрішній порядок у батальйоні, за підтримання в належному стані навчально-матеріальної бази, її вдосконалення та правильне використання під час навчання, за підготовку кваліфікованих спеціалістів, за фізичну підготовку й спортивно-масову роботу в батальйоні. Заступник командира батальйону підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу батальйону: за відсутності командира батальйону виконує його обов`язки. Тобто, капітан ОСОБА_3 , як заступник командира батальйону, на час відсутності командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , виконує його обов`язки, у тому числі, підписання наказів, розпоряджень та інших службових документів. З огляду на вищевикладене, майор ОСОБА_4 на законній підставі виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , а капітан ОСОБА_3 на законній підставі, як заступник командира батальйону, за відсутності командира виконував його обов`язки. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволені позовної заяви відмовити.
17.04.2023 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залучення військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача. Суд вказує, що з огляду на положення ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для задоволення цього клопотання.
17.04.2023 позивач звернулась до суду з клопотанням про забезпечення доказів у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 призначено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до розгляду в судовому засіданні на 24.04.2023 о 13:10 год.
24.04.2023 представник відповідача звернувся до суду з заявою про відкладення судового засідання з розгляду клопотання про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/6803/23.
01.05.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження справ №160/6803/23, №160/6807/23, №160/6801/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про об`єднання в одне провадження справ №160/6803/23, №160/6807/23, №160/6801/23.
11.05.2023 позивач звернулась до суду з клопотанням про витребування доказів.
15.05.2023 та 16.05.2023 позивач звернулась до суду з заявою про зміну позовних вимог.
16.05.2023 позивач звернулась до суду з клопотанням про призначення судового розгляду з підготовчим засіданням. В обґрунтування цього клопотання позивач зазначає, що підготувала відповідь на відзив, в якому вказала на неспроможність доводів відповідача, а тому вважає виникла необхідність у витребуванні доказів, їх безпосереднього огляду і дослідження сторонами, а також для вирішення питання про виклик у судове засідання в якості свідків тих посадових і службових осіб, чиї підписи на них проставлені.
Ознайомившись із клопотанням позивача суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення, оскільки статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік адміністративних справ, які належить розглядати за правилами загального позовного провадження. В свою чергу, ця адміністративна справа не віднесена до вказаного переліку.
Суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування, є незначної складності та не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін. Стосовно витребування доказів як підстави для проведення підготовчого провадження, суд вказує, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 клопотання про витребування доказів розглянуто, а тому в задоволенні клопотання про призначення судового розгляду з підготовчим засіданням слід відмовити.
22.05.2023 до суду від представника відповідача надійшли заперечення щодо заяви про зміну позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі №160/6803/23 задоволено частково та витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року № 109 "Про призначення службового розслідування" та докази доведення до позивача цього наказу, а також матеріали, що були підставою (передували) для винесення цього наказу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року заяву про зміну позовних вимог по справі №160/6803/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про скасування наказу, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
02.06.2023 позивач звернулась до суду з клопотанням про витребування доказів (повторно). Суд зазначає, що ухвалою суду від 22.05.2023 розглянуто клопотання про витребування доказів із аналогічними вимогами.
Не погодившись із ухвалою суду від 22.05.2023 року про повернення заяви про заміну позовних вимог, позивач звернулась до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року зупинено розгляд адміністративної справи №160/6803/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій до повернення матеріалів справи з Третього апеляційного адміністративного суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №160/6803/23 залишено без змін.
05.09.2023 Дніпровська міська організація Всеукраїнської профспілки військових, працівників правоохоронних органів та учасників бойових дій звернулись до суду з клопотанням про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року поновлено провадження у адміністративній справі №160/6803/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровської міської організації Всеукраїнської профспілки військових працівників правоохоронних органів та учасників бойових дій про залучення її в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.
08.09.2023 від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року передано заяву представника позивача - Дорошенко Сергія Миколайовича про відвід судді по справі №160/6803/23 для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, для вирішення питання про відвід судді.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді передана на розгляд судді Озерянській С.І.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в задоволені заяви представника позивача - Дорошенко Сергія Миколайовича про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. в справі №160/6803/23 відмовлено.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2022 №64 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом старшого солдата ОСОБА_1 зараховано в списки частини та призначено бухгалтером фінансово-економічної служби НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і вважати такою, що з 06.04.2022 справу і посаду прийняла і приступила до виконання службових.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 №109 вбачається: «Фінансово - економічній службі тимчасово призупинити виплати по всім видам нарахувань військової частини НОМЕР_1 по факту СЗЧ. Відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 по таким військовослужбовцям:
1. Старший сержант ОСОБА_5 головний сержант розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;
2. Солдат ОСОБА_6 розвідник-кулеметник 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;
3. Старший солдат ОСОБА_7 розвідник-радіотелефоніст 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;
4. Солдат ОСОБА_8 старший розвідник 2
розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ;
5. Солдат ОСОБА_1 бухгалтер фінансово-
економічної служби військової частини НОМЕР_1 .
Начальнику логістики - заступнику командира батальйона: зняти з усіх видів забезпечення військовослужбовця».
Цей наказ підписаний ТВО командир військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_9 .
Неправомірність цього наказу позивачем пов`язується саме з відсутністю у капітана ОСОБА_3 повноважень на підписання наказу як тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки з 01.06.2022 згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України на посаду командира військової частини НОМЕР_1 був призначений майор ОСОБА_4 , що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно частини першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього ж Закону, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII, визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551- XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV ( далі по тексту Статут).
Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою забезпечення особовим складом Збройних Сил України та включає прийняття на військову службу в добровільному порядку (за контрактом). Період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом. Так, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.
Так, в ході судового розгляду, встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 від 30.05.2022 №212/1 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй додаткову винагороду та премію за травень 2022 року.
Окрім того, судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 від 27.07.2022 №218/140822 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй 100% додаткової винагороди за червень 2022 року.
Зі змісту вищенаведених наказів командира вбачається, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було проведено за фактом самовільного залишення місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 та відмови солдата ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира (начальника) з приводу прибуття з речами до розташування штабу військової частини НОМЕР_1 .
Так, зі змісту спірного наказу від 05.06.2022 №109 вбачається, що службове розслідування відносно солдата ОСОБА_1 призначено за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 від 27.07.2022 №218/140822 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй 100% додаткової винагороди за червень 2022 року.
А відтак, спірний наказ від 05.06.2022 за №109 був реалізований, шляхом проведення службового розслідування і оголошенням позивачці суворої догани та позбавлення її 100% додаткової винагороди за червень 2022 року.
З огляду на вищенаведене суд зазначає наступне.
Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що … за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, у разі якщо позивачу за результатами службового розслідування, призначеного за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , було оголошено Сувору догану та позбавлено додаткової винагороди, премії за травень та червень 2022 року, то спірний наказ від 05.06.2022 за №109 про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права у такому разі.
При цьому, посилання позивача на протиправність спірного наказу через відсутність повноважень у капітана ОСОБА_11 , як ТВО командира військової частини, не може розцінюватися як підстава для скасування цього наказу, з урахуванням встановлених в ході службового розслідування фактів та винесення командиром військової частини наказів про притягнення солдата ОСОБА_1 до відповідальності.
1) визнати неправомірною бездіяльністю - створення у в/ч НОМЕР_1 не видання наказу про надання ст. сол. ОСОБА_1 відпустки на час лікування наслідків травм, отриманої 13.05.2022 року при виконанні обов`язків військової служби, не проведення службового розслідування по факту отримання травми зі складанням довідки про обставини її отримання;
2) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 скласти і видати ст. сол. ОСОБА_1 довідку про обставини отримання 13.05.2022 року травми при виконанні обов`язків військової служби;
3) визнати протиправними діями в/ч НОМЕР_1 виготовлення Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022 шляхом його друкування, проставлення відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 , підпису ІНФОРМАЦІЯ_2 на написі командир в/ч НОМЕР_1 , та вручення начальником ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 ст. сол. ОСОБА_1 як законного розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 з метою її переміщення в зону проведення бойових дій в район смт. Просяне Дніпропетровської області;
4) встановити відсутність у майора ОСОБА_4 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на винесення Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022, його підпис, проставлення гербової печатки та передачу начальнику ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 для вручення ст. сол. ОСОБА_1 з метою її переміщення в зону проведення бойових дій;
5) визнати протиправним Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022 з відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_1 , підписом ІНФОРМАЦІЯ_2 на написі командир в/ч НОМЕР_1 ;
6) визнати протиправними діями в/ч НОМЕР_1 переміщення бухгалтера ФЕС ст. сол. ОСОБА_1 в розташування бойових позицій без штатної зброї та військової форми, і утримання її в цьому місці до 02.05.2022 року на підставі завідомо неправдивого документа Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022;
7) визнати відсутність у начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 повноважень на винесення наказів від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року про переміщення ст. сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
8) визнати протиправними накази від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 про переміщення ст. сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
9) визнати протиправним розпорядження від 16.06.2022 року та від 16.07.2022 року без відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 з підписом ІНФОРМАЦІЯ_2 на написі командир в/ч НОМЕР_1 про переміщення ст. сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
10) визнати протиправним та скасувати наказ № 212/1 від 30.05.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 про накладення на ст. сол. ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за невиконання наказу від 20.05.22 року начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 ;
11) визнати протиправними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 про накладення на ст. сол. ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за невиконання наказів від 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року за підписом начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 та розпорядження від 16.06.2022 року та від 16.07.2022 року за підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 ;
12) визнати протиправними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 про невиплату ст. сол. ОСОБА_1 визначених сум грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн за травень, червень, липень 2022 року;
13) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити ст. сол. ОСОБА_1 визначених сум грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн за травень, червень, липень 2022 року;
14) визнати незаконними діями в/ч НОМЕР_1 винесення 03.08.2022 року заборони доступу до служби ст. сол. ОСОБА_1 у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі на підставі рапорту начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 про самовільне залишення нею військової частини;
15) поновити ст. сол. ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ФЕС в/ч НОМЕР_1 із проходженням служби у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі;
16) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити виплатити ст. сол. ОСОБА_1 суми грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн. за час вимушеного прогулу;
17) стягнути з в/ч НОМЕР_1 за рахунок бюджетних призначень на утримання на користь старшого солдата ОСОБА_13 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) 70 тис. грн. відшкодування моральної шкоди.
Рішенням суду від 16.01.2023 у справі №160/12358/22 відмовлено у задоволенні позову. За результатом апеляційного оскарження цього рішення, Третій апеляційний адміністративний суд постановив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі №160/12358/22 залишити без змін. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 у справі №160/12358/22 набуло чинності 07.06.2023.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, з урахуванням вищенаведених обставин та висновків суду, суд вказує, що окрім того, що спірний наказ, як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, так і те, що обставини встановлені в ході службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 , і накази командира військової частини про притягнення солдата ОСОБА_1 до відповідальності були предметом дослідження в рамках адміністративної справи №160/12358/23, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення 16.01.2023, що набрало законної сили 07.06.2023, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 ..

У адміністративній справі №160/12358/22 суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, а командир військової частини НОМЕР_1 скористався своїм правом та з урахуванням вимог до військової дисципліни, підтвердженням обставин за актами службового розслідування, правомірно та у межах повноважень ухвалив не виплачувати грошову винагороду та премію позивачці за травень та червень 2022 року. За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини встановлені рішенням, що набрало законної сили у справі №160/12358/22 не доказуються при розгляді іншої справи.

Отже, позивач вже скористалася своїм правом на оскарження дій та рішень відповідача, що були ним вчинені під час проведення та прийняті рішення за результатом проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 за фактом самовільного залишення військової частини, що вбачається зі змісту рішення суду у справі №160/12358/22.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що позивач, звільнена від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони Схід (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.62, ) про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець