Справа № 120/7370/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2023 р. Справа № 120/7370/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25.10.2022 відповідачем винесено відносно позивача постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337680. Вказуючи, що відповідач порушив його право бути присутнім на розгляді справи відносно виявленого ним порушення законодавства про автомобільний транспорт та заперечити обставини встановлені під проведення рейдової перевірки транспортного засобу ОСОБА_1 , а про існування оскаржуваного рішення позивач дізнався лише у травні 2023 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, останній звернувся до суду з вимогою про скасування такої постанови.

01.06.2023 судом забезпечено адміністративний позов у справі № 120/7370/23 та зупинено стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області від 25.10.2022 № 337680 в межах виконавчого провадження ВП № 71048344 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 120/7370/23.

Ухвалою від 10.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

13.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 та вказав про наступне.

За результатами проведеної рейдової перевірки 07.10.2022 посадовими особами відповідача встановлено відсутність документів визначених ст. 39 "Про автомобільний транспорт", а саме протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Крім того представник відповідача у поданому відзиві зауважив, що повідомлення про розгляд адміністративної справи, яке зареєстроване у електронній системі документообігу Державної служби з безпеки на транспорті від 13.10.2022 № 34896/21/24-22 було направлене на адресу позивача, разом з тим на адресу відповідача повернувся конверт з відповідним повідомленням. З огляду на неявку ОСОБА_1 на розгляд справи такий відбувся без участі останнього, в результаті чого 25.10.2022 було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337680. Відповідач у відзиві зауважив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати свою вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, позивач у позовні заяві жодним чином не спростовує факти вчиненого ним правопорушення.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

07.10.2022 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено перевірку транспортного засобу марки VOLKSWAGEN CADDY з номерним знаком НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який одночасно є і власником транспортного засобу.

Під час проведення перевірки було встановлено факт перевезення пасажирів за відсутності документів визначених ст. 39 "Про автомобільний транспорт", а саме протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.10.2022 № 335442. Водій підписав акт із запереченнями.

Повідомленням відповідача від 13.10.2022 № 34896/21/24-22 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 25.10.2022.

На розгляд справи позивач не з`явився, документів, які б спростували порушення не надав. Матеріали справи містять поштовий конверт, що повернувся на адресу відповідача з не врученим поштовим відправленням за причини "адресат відсутній за вказаною адресою" (поштове відправлення № 233).

25.10.2022 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337680, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись із прийнятим рішенням у формі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, вказуючи, що відповідач позбав його права висловити свої заперечення стосовного інкримінованого йому правопорушення, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (надалі - Закон № 2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Відповідно положень статті 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Суд зазначає, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону № 2344-III контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України «Про дорожній рух» в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

За частиною першою статті 35 Закону "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі в редакції чинні й на момент виникнення спірних правовідносин) транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої цієї статті обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України»;

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 137 Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок №137) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

Відповідно до пункту 11-1 Порядку №137, протокол перевірки технічного стану документ, із само клейною міткою радіочастотної ідентифікації, що засвідчує позитивні результати проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу і містить інформацію, необхідну для його ідентифікації.

За частиною дев`ятою статті 35 Закону № 3353-XII на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

За текстом абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеної норми чинного законодавства, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, слідує, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу.

Як вбачається з акту перевірки від 07.10.2022 № 335442, рейдовою перевіркою виявлено порушення ОСОБА_1 вимог статті 39 Закону № 2344-III, а саме: відсутність у водія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу за що передбачена відповідальність згідно з абзацом 3 частиною 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN CADDY з номерним знаком НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 . Відтак саме останній має нести передбачену законом відповідальність як автомобільний перевізник, що здійснював перевезення пасажирів на таксі на дату здійснення рейдової перевірки, за умови не спростування факту вчиненого порушення.

З матеріалів справи вбачається, що акт від 07.10.2022 № 335442 позивач підписав із запереченнями.

Разом з тим, варто звернути увагу, що у позовній заяві позивач жодним чином не спростовує факту виявленого відповідачем порушення, а саме надання послуг з перевезення пасажирів за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Щодо доводів позивача про його відсутність при розгляді питання про накладення адміністративно-господарського штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

В силу положень пунктів 26-29 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з матеріалами справи повідомленням відповідача від 13.10.2022 № 34896/21/24-22 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 25.10.2022.

Постанова від 25.10.2022 № 337680 направлялась на адресу позивача вул. Залізнична, 2, с. Тростянець, Вінницька область супровідним листом від 27.10.2022 № 37621/21/24-22.

На розгляд справи позивач не з`явився, документів, які б спростували порушення не надав. Матеріали справи містять поштові конверти, що повернувся на адресу відповідача з не врученим поштовим відправленням за причини "адресат відсутній за вказаною адресою" (поштове відправлення № 233, № 984). При цьому поштова кореспонденція направлялась позивачу на адресу вул. Залізнична, 2, с. Тростянець, Вінницька область.

З огляду на наведене, суд зауважує, що відповідач виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи. Разом з тим, позивач не отримав своєчасно відповідного повідомлення в силу незалежних від суб`єкта владних повноважень причин.

В контексті наведених норм та доводі в учасників справи суд, зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 №820/4810/17 відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляді даної справи не позбавляє особу спростувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, в ході встановлених обставин та наведених сторонами доводів, суд зауважує, що позивачем не доведено та не спростовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявлені під час перевірки.

Крім того, надаючи оцінку доводам позивача щодо невручення йому акта проведення перевірки, не подання ним заяви про розгляд справи за місцем виявлення порушення, пред`явлення оскаржуваної постанови до виконання поза межами строку для такого пред`явлення, а саме 5.02.2023, суд вважає за доцільне наголосити на наступному.

У постанові від 22 травня 2020 року (справа № 825/2328/16) Верховний Суд зазначив: "Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке поруення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Тобто, позивачем не заперечується той факт, що на момент проведення перевірки 07.10.2022 саме він виступав автомобільним перевізником як і не заперечується факт відсутності усіх необхідних документів визначених законодавством про автомобільний транспорт.

Тобто, звертаючись до суду цим позовом, позивач не спростовує порушення ним як перевізником законодавства про автомобільний транспорт, зазначаючи серед підстав для скасування постанови про притягнення до відповідальності лише процедурні порушення, зокрема щодо неналежного його повідомлення відповідачем про дату, час та місце розгляду справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення аб з. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", через що відсутні правові підстави для скасування спірної постанови від 25.10.2022 № 337680.

Слід зазначити, що ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі-Конвенція) регламентовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень статті 139 КАС України підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

В свою чергу , в силу частини 6 статті 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 01.06.2023, зберігають свою дію до набрання законною сили цим судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, / вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, 21021).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.09.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович