Справа № 420/11639/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1723 від 29.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;

???- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року з дати подачі відповідної заяви про призначення пенсії, а саме - з 26.12.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 09.08.1999 року по 27.09.2021 року безперервно проходив службу в лавах податкової міліції. Згідно наказу ГУ ДФС в Одеській області №269-о від 27.09.2021 року позивач був звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього оперативного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС в Одеській області та податкової міліції у запас Збройних сил України відповідно до п. «г» ст.64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом. 26 жовтня 2021 року позивач звернувся до ГУ ДФС в Одеській області з заявою, в якій, зокрема, просив оформити всі необхідні документи та подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII (у редакції Закону станом на день початку служби, тобто станом на 09.08.1999 року) і направити вказані документи до органу пенсійного фонду. Водночас листом від 01 листопада 2021 року ГУ ДФС в Одеській області повідомило позивача, що станом на 27.09.2021 року позивач не має права на пенсію за вислугу років, відповідно відсутні законні підстави для подання документів до органів Пенсійного фонду для призначення вказаної категорії пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 було визнано протиправними дії Головного управління ДФС України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 провести розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року).

Зобов`язано Головне управління ДФС України в Одеській області провести ОСОБА_1 розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року), виходячи з розміру грошового забезпечення старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього оперативного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС в Одеській області станом на 27.09.2021 року.

При цьому суд у рішенні від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) та відмова у призначенні такої порушує його конституційне право на соціальний захист.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, яка надійшла до відповідача 26.12.2022 року.

Розглянувши зазначену заяву, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1723 від 29.12.2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю у нього вислуги у розмірі 25 календарних років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів в межах адміністративної справи №420/11639/23 з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

20.06.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, та зазначає, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону України №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше».

Водночас вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення складає 22 роки 01 місяць 18 діб, у пільговому 22 роки 10 місяців 24 дні, а тому позивач не має права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

04.09.2023 року провадження в адміністративній справі було зупинено та в подальшому поновлено 25.09.2023 року.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

У період з 09.08.1999 року до 27.09.2021 року ОСОБА_1 безперервно проходив службу в лавах податкової міліції.

Згідно наказу ГУ ДФС в Одеській області №269-о від 27.09.2021 року позивач був звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього оперативного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС в Одеській області та податкової міліції у запас Збройних сил України відповідно до п. «г» ст.64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом.

26 жовтня 2021 року позивач звернувся до ГУ ДФС в Одеській області з заявою, в якій, зокрема, просив оформити всі необхідні документи та подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII (у редакції Закону станом на день початку служби, тобто станом на 09.08.1999 року) і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.

Листом від 01 листопада 2021 року ГУ ДФС в Одеській області повідомило позивача, що станом на 27.09.2021 року позивач не має права на пенсію за вислугу років, відповідно відсутні законні підстави для подання документів до органів Пенсійного фонду для призначення вказаної категорії пенсії.

Позивач, не погоджуючись з діями ГУ ДФС в Одеській області, звернувся з адміністративним позовом до суду в межах адміністративної справи №420/23660/21.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 було визнано протиправними дії Головного управління ДФС України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 провести розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року).

Зобов`язано Головне управління ДФС України в Одеській області провести ОСОБА_1 розрахунок розміру грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року), виходячи з розміру грошового забезпечення старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього оперативного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС в Одеській області станом на 27.09.2021 року.

При цьому суд у рішенні від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) та відмова у призначенні такої порушує його конституційне право на соціальний захист.

15.12.2022 року на виконання судового рішення по справі №420/23660/21 Міністерство фінансів України в особі голови комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України направило на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи для призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року).

Водночас рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1723 від 29.12.2022 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років та зауважено, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону України №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Водночас вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення складає 22 роки 01 місяць 18 діб, у пільговому 22 роки 10 місяців 24 дні, а тому позивач не має права на пенсію за вислугу років.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/16139/23.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з вимогами пункту «б» статті 1-2 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) особами, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону є особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до п.а статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинний на момент працевлаштування позивача до податкової поліції) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Водночас згідно до п. «а» ст.12 Закону України №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11.10.2005 року №8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення №5-рп/2002).

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Так у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 (яке набрало законної сили 12.04.2022 року) було зауважено, що статтею 12 цього Закону після 07 липня 2011 року було збільшено стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні із цією статтею, у попередній редакції, що звужує права позивача у розумінні Конституції України.

Проте, правила щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до статті 12 Закону №2262-XII (у редакції від 02.04.1994 року) поширюються не лише на працівників ОВС, які мали необхідний трудовий стаж, що надавав їм право на призначення пенсії за вислугу років до введення в дію нового правового регулювання, а й тих, хто почав свою професійну діяльність на посадах в структурі МВС у період дії законодавства, яке передбачало право на призначення пенсії за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, безпосередньо досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) та відмова у призначенні такої порушує його конституційне право на соціальний захист.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1) заяви про призначення пенсії та вислугу років, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України. Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи)

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до вимог пункту 2 Постанови №3-1, уповноважений структурний підрозділ оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Пунктом 7 Порядку №3-1 визначений перелік документів який подається уповноваженим підрозділом до пенсійного органу для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 12 Порядку №3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 року №1522 було визначено, що органам Пенсійного фонду України було передано функції з призначення і виплати пенсій відповідно до Закону №2262-XII.

З огляду на вищевикладене, враховуючи що право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) було встановлено у судовому рішенні від 10.03.2022 року по справі №420/23660/21 яке набрало законної сили 12.04.2022 року, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1723 від 29.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним.

Разом з цим, суд зазначає, що зі змісту Рекомендації Комітету Мiнiстрiв Ради Європи R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Мiнiстрiв 11.03.1980р. на 316-й нараді, вбачається, що під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рiшення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке вiн вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дiю чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вiльний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, позаяк завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцiнюванні та діях, у виборі одного з варіантів рiшень та правових наслідків.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній може лише визнати неправомірність винесеного рішення, натомість зобов`язання державного органу прийняти певне рішення у тих чи інших правовідносинах є формою втручання у його дискреційні повноваження та перебуває поза межами компетенції адміністративного суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови y призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року), з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позовні вимоги позивача зобов`язального характеру задоволенню не підлягають, виходячи з наведених в рішенні мотивувань.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 22.05.2023 року.

Враховуючи наявність підстав для задоволення основної позовної вимоги позивача суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1073,60 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1723 від 29.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції Закону станом на 09.08.1999 року), з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький