Справа № 240/13938/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/13938/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про видачу направлення на військово- лікарську комісію;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08 травня 2023 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати направлення на проходження ОСОБА_1 медичного огляду військово-лікарською комісією.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, отримував періодичні травми та поранення в результаті бойових зіткнень. У період з 22 березня 2023 року по 26 березня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Лікарня № 1" Житомирської міської ради. Він регулярно подавав до відповідача рапорти про видачу направлення на ВЛК, відповідно до Положення №402, з метою встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначенням необхідності і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги йому. Відповідач усно надавав відмови у видачі відповідного направлення на ВЛК. Тому, 08 травня 2023 року позивач вчергове подав рапорт про видачу направлення на ВЛК, однак командир військової частини НОМЕР_1 відмовив у його задоволенні з надуманих підстав та поставив резолюцію: "Звертайтесь за новим місцем проходження військової служби". Вказана бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки станом на 19 травня 2023 року позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , і саме відповідач повинен видавати направлення на ВЛК. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). У задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву від 22.06.2023, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказано, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2023 за № 148 направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. Беручи до уваги переведення позивача до нового місця служби до військової частини НОМЕР_1 відсутня можливість направити ОСОБА_1 для проходження військово-лікарської комісії навіть при задоволенні вказаного позову.

В разі наявності підстав для проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності для проходження військової служби ОСОБА_1 має звернутися з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, 22 червня 2023 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування військової частини НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України або інших утвореннях відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Також відповідачем подано клопотання про залучення співвідповідача по справі №240/13938/23 військову частину НОМЕР_2 . Подане клопотання мотивоване тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 18.05.2023 №148 старшого солдата ОСОБА_1 направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року клопотання військової частини НОМЕР_1 задоволено, залучено до участі у справі, як другого відповідача військову частину НОМЕР_2 .

У період із 09.06.2023 по 13.07.2023 (включно) та із 04.09.2023 по 08.09.2023 (включно) головуюча суддя перебувала у відпустці.

Військова частина НОМЕР_2 у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 КАС України та встановлений ухвалою суду від 19 липня 2023 року відзив на адміністративний позов не надіслала.

Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Військовою частиною НОМЕР_2 клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву подано не було.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та з 29 квітня 2022 року перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , військове звання - старший солдат.

У період з 22 березня 2023 року по 26 березня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Лікарня № 1" Житомирської міської ради, де останньому було встановлено діагноз: Сечокам`яна хвороба: камінь середньої третини лівого сечоводу. Гідронефротичної трансформації лівої нирки. Мікронефролітіаз.

Позивач звертався до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 08.05.2023 про направлення його на ВЛК.

Командир військової частини НОМЕР_1 відмовив у його задоволенні рапорту та поставив резолюцію: "Звертайтесь за новим місцем проходження військової служби".

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про направлення на військово-лікарську комісію, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст.106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

В частині 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 10 статті 14 Закону №2232-ХІІ за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень:

- придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні;

- тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування;

- підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення);

- непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних;

- непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку;

- підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі, обмеження волі, арешту, виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання;

- підлягає виключенню з військового обліку як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Приписами п.п."б" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час воєнного стану, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до приписів частини 10 статті 1 Закону №2232-XII тa з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Що стосується медичного огляду військовослужбовців, то пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться:

а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 розділу II Положення №402, у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10 глави 6 розділу II Положення №402).

Як встановлено судом, позивач звертався із рапортом від 08.05.2023 до командира військової частини НОМЕР_1 про направлення на військово-лікарську комісію у зв`язку зі станом здоров`я. До рапорту додано виписку із медичної карти №3104.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Як вже зазначалось вище, рапорт позивача стосувався направлення на військово-лікарську комісію для визначення подальшої придатності до служби в Збройних Силах України у зв`язку зі станом здоров`я.

Командир військової частини НОМЕР_1 рекомендував позивачу звертатись з рапортом за новим місцем проходження військової служби.

Також судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2023 №148 старшого солдата ОСОБА_1 , водія-електрика ремонтної групи 9В914 ремонтного взводу озброєння ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння 1 ремонтно-відновлювального батальйону, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 05 травня 2023 року № 57-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Крім того, вказаним наказом позивача з 18 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з переведенням позивача до нового місця служби у військової частини НОМЕР_1 відсутня можливість направити ОСОБА_1 для проходження військово-лікарської комісії.

Суд звертає увагу, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями - реєстрація, термін розгляду, оформлення відповіді командира по суті.

Разом з тим, наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Відтак, у будь-якому випадку, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

Суд акцентує увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто звернення ОСОБА_1 з рапортом від 08.05.2023 до військового командування позивач перебував в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, обґрунтовані підстави стверджувати, що позивач обізнананий щодо направлення в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , у суду відсутні.

Водночас, на думку суду, військовою частиною НОМЕР_1 не вирішено належним чином рапорт ОСОБА_1 від 08.05.2023, шляхом розгляду всіх порушених у ньому питань, вжиття необхідних заходів, надання вичерпної відповіді у письмовій формі.

Судом встановлено та фактично не заперечується й представником військової частини НОМЕР_1 , що останнім, жодного рішення за результатами поданого позивачем рапорту від 08.05.2023 не прийнято.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача, що оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2023 №148 позивача з 18 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби, то позивачу з рапортом рекомендовано звернутись за новим місцем військової служби, адже ці питання стосуються уже суті порушеного права у рапорті, а не підстав для відмови у його розгляді.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.05.2023 про видачу направлення на військово лікарську комісію по суті є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2023 №148 позивач вибув до нового місця служби, суд вважає, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо направлення рапорту ОСОБА_1 про видачу направлення на проходження військово-лікарської комісії до нового місця проходження служби - військовій частині НОМЕР_2 .

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" та при зверненні до суду ним не були понесені судові витрати, відсутні підстави для стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо нерозгляду рапорту Григорчука Євгена Володимировича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) від 08.05.2023 про видачу направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 вчинити дії щодо направлення рапорту ОСОБА_1 про видачу направлення на проходження військово-лікарської комісії до нового місця проходження служби ОСОБА_1 - військової частини НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва