Справа № 500/1295/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1295/23

22 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" до Головного управління ДПС у Тернопільській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області про стягнення пені нарахованої на суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адемн" 06.04.2023 звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС або відповідач 1) та Головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області (далі - ГУ ДКСУ або відповідач - 2) в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Тернопільській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» (ІК 39864030) заявлених до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за травень 2020 року в сумі 155 025 грн; в податковій декларації з податку на додану вартість № за грудень 2020 року в сумі 165 325 грн; в податковій декларації з податку на додану вартість № за червень 2021 року в сумі 1 710 662 гривні та зобов`язати ГУ ДПС у Тернопільській області внести вказану інформацію до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області щодо неперерахування з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» узгоджених сум бюджетного відшкодування заявлених до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за квітень 2021 року в сумі 595 256 грн; в податковій декларації з податку на додану вартість № за травень 2021 року в сумі 128 583 грн; в податковій декларації з податку на додану вартість № за червень 2021 року в сумі 1 710 662 гривні та зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Тернопільській області перерахувати вказані суми з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» .

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено засідання на 10.05.2023.

Від ГУ ДКСУ 10.05.2023 поступив відзив на позов.

Позивач 10 травня 2023 року подав заяву про зміну підстави та предмета спору та просив:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 2 754 851 (два мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 649 624 (шістсот сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 81 копійку пені, нарахованоїна суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

Ухвалою суд від 10 травня 2023 року прийнято до провадження заяву про зміну предмету та підстав позову та надано час для відповідачів для подання відзивів, а розгляд справи відкладено на 04.07.2023.

Від відповідача 2, 29.05.2023, поступив відзив на заяву про зміну предмету та підстав позову.

Позивач 05.06.2023 подав відповідь на відзив відповідача 2.

Від відповідача 1, 09.06.2023, поступив відзив на заяву про зміну предмету та підстав позову.

Ухвалою суду від 04.07.2023 розгляд справи за клопотанням представника ГУ ДПС в Тернопільській області відкладено на 10.07.2023.

Позивач 10.07.2023 подав заяву про збільшення позовних вимог та просив:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 2 754 851 (два мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 781 149 (сімсот вісімдесят одну тисячу сто сорок дев`ять) гривень 80 копійок пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

Ухвалою суду від 10.07.2023 прийнято заяву про збільшення позовних вимог та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та надано відповідачам час для підготовки заперечень на заяву про збільшення позовних вимог та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 25 липня 2023.

Представник ГУ ДПС 21.07.2023 надала додаткові письмові пояснення.

Ухвалою суд від 25.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника ГУ ДПС про залишення позову без розгляду та поновлено позивачу строк звернення до суду.

Крім того, ухвалою суду від 25.07.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду на 15.08.2023.

Позивач 15.08.2023 подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 2 576 573 (двох мільйонів п`ятсот сімдесят шести тисяч п`ятсот сімдесят трьох) грн суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, 15.08.2023 позивач подав заяву про зміну предмету позову, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Тернопільській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» заявленої до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за грудень 2020 року в сумі 50 767 гривень та зобов`язати ГУ ДПС у Тернопільській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування для податкової декларації № від 19.01.2021 інформацію про узгоджену суму бюджетного відшкодування з урахуванням відшкодованих сум, результатів перевірок, поточних грошових зобов`язань та зменшень відповідно до уточнюючих розрахунків - « 50 767 гривень» та дату узгодження органом ДПС суми бюджетного відшкодування - « 22.03.2021»;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» (ІК 39864030) 127 511 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот одинадцять) гривень суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

Ухвалою суду від 15.08.2023 прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду, відповідачам надано час для підготовки заперечень по даній заяві, розгляд справи відкладено на 19.09.2023, а процесуальний строк розгляду справи продовжено до 01.10.2023.

Від відповідача 2 - 30.08.2023, а від відповідача 1 - 19.09.2023 поступили заперечення проти заяви позивача про зміну предмету позову від 15.08.2023.

В судовому засіданні 19.09.2023 оголошено перерву до 22.09.2023 з метою витребування судом додаткових доказів у відповідача 1.

Позивач 22.09.2023 подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог, а саме:

- визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Тернопільській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» заявленої до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в податковій декларації з податку на додану вартість № за грудень 2020 року в сумі 50 767 гривень та зобов`язання ГУ ДПС у Тернопільській області внести таку інформацію до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМН» 127 511 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот одинадцять) гривень суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

Ухвалою суду від 22.09.2023 закрито провадження в частині позовних вимог про про стягнення з державного бюджету 2 754 851 (двох мільйонів сімсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одну) грн суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість.

Представник позивача 22.09.2023 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні.

Представник відповідачів не заперечили проти завершення розгляду справи в письмовому провадженні.

З врахуванням наведеного, суд вирішив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

У справі судом встановлено наступні обставини.

З 01 жовтня 2015 року ТОВ «АДЕМН» зареєстроване платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 82.

TOB «АДЕМН» 17.06.2020 в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року заявило до бюджетной відшкодування на рахунок платника податку 494140 гривень.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведене документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АДЕМН» з питань достовірност нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2020 року.

Результати вказаної перевірки відображені в Акті 511/19-00-04- 02/39864030 від 28.07.2020.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення від 12.08.2402, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2020 року в сумі 155 025 гривень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі 500/3110/21 вказане податкове повідомлення-рішення від 12.08.2402 визнане протиправним та скасоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі 500/3110/21 залишене без змін.

ТОВ «АДЕМН» 19.01.2021 в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року заявило до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку 338 609 гривень.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АДЕМН» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2020 року.

Результати вказаної перевірки відображені в Акті 902/19-00-07- 03/39864030 від 09.03.2021.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення від 26.03.20703, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 114 558 гривень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі 500/4213/21 вказане податкове повідомлення-рішення від 26.03.20703 визнане протиправним та скасоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.202.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справ 500/4213/21 залишене без змін.

З узгодженої суми бюджетного відшкодування в розмірі 224 051 грн не рахунок позивача 25.03.2021 було повернуто 173 284 грн. Дата узгодженню вказаної суми 18.03.2021.

ТОВ «АДЕМН» 19.05.2021 в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року заявило до бюджетної відшкодування на рахунок платника податку 808 002 гривні.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АДЕМН» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за квітень 2021 року.

Результати вказаної перевірки відображені в Акті 3259/19-00-07- 03/39864030 від 14.07.2021.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення від 04.08.20703, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2021 року в сумі 595 256 гривень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі 500/8272/21 вказане податкове повідомлення-рішення від 04.08.20703 визнане протиправним та скасоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі 500/8272/21 залишене без змін.

ТОВ «АДЕМН» 21.06.2021 в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року заявило до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку 314191 гривня.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АДЕМН» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2021 року.

Результати вказаної перевірки відображені в Акті 3586/19-00-07- 01/39864030 від 06.08.2021.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення від 30.08.20703, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2021 року в сумі 128 583 гривень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 у справі 500/9598/21 вказане податкове повідомлення-рішення від 30.08.20703 визнане протиправним та скасоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 у справ 500/9598/21 залишене без змін.

ТОВ «АДЕМН» 20.07.2021 в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2021 року заявило до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку 1 710 662 гривні.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АДЕМН» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за червень 2021 року.

Результати вказаної перевірки відображені в Акті 4307/19-00-07- 01/39864030 від 17.09.2021.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.10.20701, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2021 року в сумі 1 710 662 гривні.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у справі 500/757/22 вказане податкове повідомлення-рішення від 12.10.20701 визнане протиправним та скасоване.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2022 Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 у справі 500/757/22 залишене без змін.

Таким чином, публічно-правові спори про правомірність індивідуальних актів (податкових повідомлень-рішень) вже вирішено судами.

Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ДПС в Тернопільській області щодо неповернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальній сумі 2 754 851 грн позивач звернувся в суд з позовними вимогами, які в з врахуванням заяв про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог (які були описані вище) зводились до стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальній сумі 2 754 851 грн та стягнення пені нарахованої на таку суму бюджетного відшкодування в сумі 781 149 грн.

Враховуючи те, що позивач відмовився від позовних вимог про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальній сумі 2 754 851 грн, у зв`язку з тим, що 02.08.2023 з державного бюджету було повернуто частину суми (2 576 573 грн), а інша частина суми була скоригована самим позивачем, то ухвалою суду провадження у справі щодо цієї частини позовних вимог закрито.

Таким чином, предметом розгляду та дослідження будуть позовні вимоги, щодо стягнення пені нарахованої на таку суму бюджетного відшкодування в сумі 781 149 грн.

Відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог в цій частині та просили відмовити в їх задоволенні.

Згідно позиції представника Головного управління ДПС в Тернопільській області, позовні вимоги щодо стягнення пені не підлягають до задоволення, оскільки в період дії воєнного стану, який запроваджений не території України з 24.02.2022 року по даний час та відповідно дана обставина є форс-мажорною, положення другого речення абзацу 1 пункту 200.23 статті 200 ПК України, щодо нарахування пені, не застосовується.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 781 149 грн нарахованої на суму бюджетного відшкодування, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних аргументів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Механізм ведення інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість визначений Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок № 26).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку № 26.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру (п. 6 Порядку № 26).

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (п. 7 Порядку № 26).

Відповідно до п. 12 Порядку № 26, узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Казначейство здійснює бюджетне відшкодування на підставі даних Реєстру, що містяться в інформаційному ресурсі Мінфіну, а також з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та пункту 55 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (п. 14 Порядку № 26).

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Положення другого речення абзацу першого цього пункту не застосовується у разі, якщо така заборгованість зумовлена виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану.

Аналіз викладених норм свідчить, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України.

Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Відтак, позивач набув право на отримання відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України пені на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

На підставі п. 200.23 ст. 200 ПК України, позивач звернувся до суду з цим позовом, зокрема, щодо стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії.

Згідно до матеріалів справи, заявлений позивачем, період нарахування пені по 09.07.2023.

Сума пені розраховується за формулою: П = Сз х О (НБУ) х В / R х К (дн) де:

П - сума пені, що нараховується на бюджетну заборгованість з ПДВ;

Сз - фактично непогашена сума бюджетної заборгованості з ПДВ;

О (НБУ) - облікова ставка НБУ на момент виникнення пені (%);

В - коефіцієнт, що складає 120 % облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені протягом строку її дії, включаючи день погашення;

R - кількість днів у календарному році;

К (дн) - кількість календарних днів прострочення у сплаті, включаючи день сплати.

Загальна сума пені за спірний період становить 781 149 грн 80 коп.

Детальний розрахунок поданий представником позивача та долучений до матеріалів справи (а.с.130).

Разом з тим, суд не погоджується з таким розрахунком, оскільки 22.09.2023 представником подано уточнений розрахунок, який враховує зменшену суму позовних вимог, а відповідно і розрахунок пені зменшився до суми 733 360 грн 01 коп.

Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно із частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Також пунктом 4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а також безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, тому позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ та нарахованої на суму заборгованості пені, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15, дійшла висновку про те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків. Ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податків, є стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Як вже зазначалося судом, відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Щодо посилань відповідача 1 на положення абз. 2 п. 200.23 ст. 200 ПК України згідно до якого положення другого речення абзацу першого цього пункту не застосовується у разі, якщо така заборгованість зумовлена виникненням форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану, суд зазначає наступне.

Аналіз абз. 2 п. 200.23 ст. 200 ПК України дає можливість зробити висновок, що пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України не застосовується у разі, якщо буде доведено, що заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість зумовлена виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану.

Відповідно до висновків Верховного суду викладених у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 23.02.2022 у справі № 922/2897/21, від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21: форс - мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс - мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем 1 не було доведено належними, допустимими та достовірними доказами того, що заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість зумовлена виникненням форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного стану.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме: суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" 733 360 грн 01 коп. пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При звернені до суду з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 29 524 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 6914 від 05 квітня 2023 року - у сумі 5368,00 грн, платіжною інструкцією №7176 від 08 травня 2023 року у сумі - 21 472,00 грн та платіжною інструкцією №7701 від 10.07.2023 у сумі - 2684 грн.

Як зазначено судом вище, ухвалою суду від 22.09.2023 провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з державного бюджету 2 754 851 грн суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Тому за загальним правилом понесені судові витрати позивача відповідачем не відшкодовуються. Проте, в даному випадку така відмова від позову була зумовлена тим, що Головне управління ДПС у Тернопільській області вчинило необхідні дії щодо внесення в реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заборгваності з ПДВ по ТОВ "Адемн". Тобто в даному випадку мало місце задоволення позовних вимог відповідачем 1.

А відповідно до ст.140 КАС України, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

З врахуванням наведеного, судовий збір в сумі 26 840 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області, як суб`єкта владних повноважень, що допустив протиправну бездіяльність, що і стала причиною звернення позивача з даним позовом в суд.

Що стосується відшкодування судового збору в сумі 2684 грн, сплаченого 10.07.2023, то суд вважає, що такі витати не повинні відшкодовуватися позивачу, тому що така сплата судового збору була зумовлена тим, що позивач не міг визначитися із формулюванням позовних вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 100 000 грн суд, вважає, що такі витрати з врахуванням вимог ст.139 та 140 КАС України підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області, виходячи з наступних міркувань.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства Україниу разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 100 000 грн. суду було надано копію договору про надання правничої допомоги №98 від 17.02.2023, додаток №2 від 26.04.2023 до договору про надання правничої допомоги, платіжні інструкції №7252 від 16.05.2023 про сплату 50 000 грн та №7330 від 05.06.2023 про сплату 50 000 грн.

Відповідач 1 подав клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Клопотання обґрунтоване тим, що розмір витрат на правничу допомогу завищений, виходячи зі складності справи та співмірності наданих адвокатом послуг.

Суд вважає, що витрати на правову допомогу можуть бути задоволені в сумі 15 000 грн, виходячи з наступного.

Хоча розмір судових витрат і документально підтверджений Договором про надання правової допомоги та Платіжними інструкціями, проте, розмір таких витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлені позивачем до відшкодування витрати суд погоджується з відповідачем 1 з приводу того, що предмет спору в межах даної адміністративної справи не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Суд також враховує, що більша сума позовних вимог повернута на користь позивача завдяки вчиненню необхідних дій зі сторони Головного управління ДПС ще під час розгляду справи

Суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 КАС України та є неспівмірною зі складністю справи.

Крім того, суд враховує ту обставину, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким, чином враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача 1 понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" 733 360 (сімсот тридцять три тисячі триста шістдесят) грн 01 (одну) коп. пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Тернопільській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" понесені судові витрати, а саме: зі сплати судового збору в сумі 26 840 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Адемн" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Є. Петрушевича, 10/1,м. Тернопіль,46002 код ЄДРПОУ/РНОКПП 39864030);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.