Справа № 120/12017/23
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2023 р. Справа № 120/12017/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення №88 від 12.07.2023 року щодо перерахунку пенсії в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 52%.

08.08.2023 року позивачем подано заяву у якій останній вказав, що при подачі позовної заяви ним помилково визначено відповідачем Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, тому просив суд вважати належним відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою від 09.08.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

13.09.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки правові підстави для зарахування періодів навчання та роботи на посаді консультанта-помічника голови військового суду Вінницького гарнізону до стажу роботи, що дає право на призначення, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді відсутні.

Також вказали, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання (в тому числі щодо визначення періодів страхового стажу, який зараховується до стажу роботи на посаді судді для подальшого визначення такого відсоткового розміру), право на призначення якого виникло після набрання чинності Законом України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VII від 02.06.2016 року, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір довічного грошового утримання у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон України №1402-VII не містить, та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вищої ради правосуддя №676/0/15-23 від 04.07.2023 року позивача звільнено з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із вказаного рішення вбачається, що стаж роботи судді Ковбаси Ю.П. безпосередньо на посаді судді становить 21 рік 6 місяців 7 днів.

Наказом В.о. голови Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2023 року №51-к, відраховано ОСОБА_1 зі штату Вінницького міського суду Вінницької області, як такого, що звільнений у відставку.

11 липня 2023 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52% від середньомісячного заробітку.

Відповідач зазначив, що при призначені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу на посаді судді зараховано наступні періоди:

- з 27.12.2001 року по 11.04.2007 року в Місцевому суді Вінницького гарнізону;

- з 12.04.2012 року по 15.10.2012 року в Ленінському районному суді м. Вінниця;

- з 16.10.2012 року по 31.03.2023 року в Вінницькому міському суді Вінницької області.

Не зараховано до стажу судді наступні періоди:

- з 01.09.1990 року по 18.06.1994 року курсант Вольського вищого військового училища тилу Саратовської області;

- з 26.06.1994 року по 15.08.1995 року начальник продовольчо-речової служби військової частини НОМЕР_1 ;

- з 01.09.1995 року по 20.06.1998 року слухач юридичного факультету Київського університету імені Т. Шевченка;

- з 17.07.1998 року по 26.12.2001 року консультант-помічник голови військового суду Вінницького гарнізону.

Позивач вважає рішення відповідача №88 від 12.07.2023 року щодо перерахунку пенсії в частині встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання 52 % суддівської винагороди протиправним, оскільки до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж роботи на посаді судді з 27.12.2001 року до 05.07.2023 року (21 рік 6 місяців 7 днів), календарний період проходження дійсної військової служби з 01.08.1990 року до 26.12.2001 року (11 років 4 місяці 18 днів), в тому числі строкову військову службу за призовом з 01.08.1990 року до 28.07.1994 року, загалом більше 32 років, а тому звернувся до суду із адміністративним позовом для його скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з частиною 1 статтею 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у частині 3 статті 142 Закону №1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.

Частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

До набрання чинності Законом від №1402-VIII зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VІ (в редакції, чинний до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі - Закон №2862-XII).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20.03.2008), чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України" Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом № 2862-XII; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №2862-XII, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Крім того, у відповідності до положень частини 6 даної статті Закону №2862-XII, особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, господарських та військових судів, визначаються Конституцією України (254к/96-ВР), законами України "Про Конституційний Суд України" (422/96-ВР), "Про господарські суди" (1142-12) та іншими законами України.

Також, відповідно до вимог частини 2 статті 38-3 Закону України "Про судоустрій" від 05.06.1981 року №2022-Х (із змінами внесеними Законом №4017-12 від 24.02.1994) через особливості військового законодавства, положень військових статутів, наказів командування, специфіки проходження дійсної військової служби та законодавства про військові злочини, обов`язковими вимогами для обрання суддею військового трибуналу, окрім відповідності вимогам, визначеним статтею 7 Закону України "Про статус суддів" (2862-XI), встановлено перебування на дійсній військовій службі та наявність військового звання офіцерського складу.

Такі ж визначені законом вимоги, що надавали право для призначення на посаду судді військового суду, зокрема щодо проходження дійсної військової служби та наявності військового звання офіцерського складу, діяли на момент призначення позивача на посаду судді Військового суду Вінницького гарнізону Указом Президента України №1271/2001 від 27 грудня 2001 року.

Законодавство, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, передбачало право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 року у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавство, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", передбачало право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення його до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Надаючи оцінку посиланням відповідача, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись той закон, під час дії якого вони настали, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, законне сподівання на те, що положення певного нормативно-правового акта будуть застосовані до тих чи інших правовідносин, не може перебувати поза зв`язком з дією такого нормативно-правового акта в часі.

Таким чином, позивач мав законне сподівання, що період проходження військової служби буде зарахованим до стажу роботи на посаді судді, оскільки законодавство чинне на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді військового суду Вінницького гарнізону, встановлювало вимогу для обрання суддею саме перебування на дійсній військовій службі.

Крім того, наведене узгоджується із діючою нормою частини 2 статті 137 Закону №1402-VIII яка вказує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Щодо календарних періодів проходження позивачем військової служби, в тому числі курсантом військового училища та слухачем відділення військової підготовки, суд встановив, що такі підтверджуються витягом з послужного списку на підполковника юстиції запасу ОСОБА_1 .

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року №1545-ХХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території Республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У статті 5 Закону СРСР від 12.10.1967 року №1950-VII "Про загальний військовий обов`язок" (далі - Закон 1950-VII) передбачено, що військова служба складається з дійсної військової служби та служби у запасі Збройних Сил СРСР.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону №1950-VII громадяни, прийняті до військово-учбових закладів, перебувають на дійсній військовій службі. Положенням статті 11 Закону №1950-VII визначено, що громадяни, прийняті до військово-навчальних закладів, перебувають на дійсній військовій службі та називаються курсантами. На них поширювались обов`язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їх сім`ї користувалися правами, пільгами та перевагами, встановленими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їх сімей.

Абзацом 3 частини 1 статті 24 Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлено, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Статтею 25 вказаного Закону передбачалось, що громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Тобто, як законодавство колишнього СРСР, так і законодавство України прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах.

Отже, при розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати і стаж отриманий при перебуванні на військовій службі, в тому числі, в статусі курсанта і слухача.

Постановою Кабінету Міністрів України №393 року від 17.07.1992 року (зі змінами та доповненнями) Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей встановлено порядок обчислення вислуги років.

Пунктом 1 вказаної Постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років зараховується дійсна військова служба у Радянській Арії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відтак, за сукупністю наведених обставин та відповідного правового регулювання, період проходження військової служби з 01.08.1990 року по 27.12.2001 року повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, періоди проходження військової служби курсантом військового училища, слухачем відділення військової підготовки при Київському університеті імені Т. Шевченка та період дійсної військової служби, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №88 від 12.07.2023 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 52% є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд звертає увагу, що із рішення Вищої ради правосуддя №676/0/15-23 від 04.07.2023 року вбачається, що стаж роботи судді ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 21 рік 6 місяців 7 днів.

Втім, із спірного рішення прослідковується, що відповідачем до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано 21 рік 6 місяців 2 дні.

Таким чином, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді, що становить 21 рік 6 місяців 7 днів, періоди проходження військової служби з 01.08.1990 року по 27.12.2001 року та здійснити перерахунок і виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII, починаючи з 05 липня 2023 року (дата перерахунку пенсії), враховуючи фактично виплачені суми.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №88 від 12.07.2023 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 52%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді, що становить 21 рік 6 місяців 7 днів, періоди проходження військової служби з 01.08.1990 року по 27.12.2001 року та здійснити перерахунок і виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII, починаючи з 05 липня 2023 року, враховуючи фактично виплачені суми.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович