Справа № 280/1636/22
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 280/1636/22
Суддя І інстанції Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення обрахунку ОСОБА_1 вислуги років в календарному та пільговому обчисленні, відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити обрахунок вислуги років в календарному та пільговому обчисленні ОСОБА_1 відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби стосовно невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення обрахунку ОСОБА_1 вислуги років в календарному та пільговому обчисленні, відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити обрахунок вислуги років в календарному та пільговому обчисленні ОСОБА_1 відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби стосовно невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті спору, яким відмовити у задоволенні позову, з урахуванням підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для здійснення нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік, у зв`язку із відсутністю нього необхідної кількості календарної вислуги років.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно військового квитка Серії НОМЕР_2 від 30 жовтня 2007 року:

- 31 жовтня 2007 року ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби та призваний на строкову військову службу;

- у період з 01 листопада 2007 року по 09 жовтня 2008 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ;

- у період з 04 квітня 2014 року по 26 березня 2015 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_4 ;

У період з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2021 року №238 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно вказаного наказу позивачу:

- виплачено премію за особистий внесок у загальні результати служби за грудень 2021 року у повному обсязі по день виключення, передбачену наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- виплачено надбавку за особливості проходження служби за грудень 2021 року у повному обсязі по день виключення, передбачену постановою Кабінету Міністрів оборони України від 30 серпня 2018 року №704;

- щорічна основна відпустка за 2021 рік використана в обсязі в кількості 14 (чотирнадцяти) діб. Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік за 16 днів.

- виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

- виплачено грошову компенсацію за додаткову відпустку, передбачену пунктом 12, статтею 12, розділом 3 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку по 14 календарних днів за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки загалом за 70 діб у відповідності до вимог абзацу 2 пункту 3 параграфу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260;

- виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно згідно ПКМУ від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі виданої речової служби військової частини НОМЕР_1 від 02 грудня 2021 року №58 в розмірі 12 152,52 гривень.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 №260 за 2021 рік позивач згідно вказаного наказу не отримував.

Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Вислуга у Збройних Силах України становить на день звільнення: календарна - 3 роки 11 місяців 17 днів, пільгова - 4 роки 06 місяців 28 днів.

Інформації щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені вищезазначений наказ не містить.

28 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації, в якому, зокрема просив надати: інформацію щодо розрахунку його вислуги років (в пільговому обчисленні); інформацію у вигляді довідки щодо виплати позивачу грошового забезпечення, а саме: усі отриманні мною види грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення, із розбивкою помісячно.

На виконання вимог вказаного запиту про надання інформації позивачу надано довідку про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 26 листопада 2021 року № 732/549 про те, що в період з 01 червня 2014 року по 21 листопада 2014 року, з 23 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 21 жовтня 2018 року, з 01 червня 2019 року по 22 жовтня 2019 року, з 06 липня 2020 року по 19 вересня 2020 року, з 05 жовтня 2020 року по 15 січня 2021 року з 02 лютого 2021 року по 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецької області.

10 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Проте, відповідь на вказану заяву відповідачем надана не була. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні також здійснена не була.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача в частині не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 15 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Вказана правова норма не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.04.2021 року по справі №380/2427/20, поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-XII є наявність "вислуги 10 років і більше".

Таким чином, у частині другій статті 15 Закону №2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 11.04.2018 року по справі №806/2104/17, від 24.11.2020 року по справі №822/3008/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_2 від 30 жовтня 2007 року позивач проходив військову службу у період з 31 жовтня 2007 року по 09 жовтня 2008 року, з 04 квітня 2014 року по 26 березня 2015 року; з 15 грудня 2017 року по 15 грудня 2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З огляду на вказане, календарна вислуга ОСОБА_1 станом на 15 грудня 2021 року становить 5 років 11 місяців 03 дні, а не 3 роки 11 місяців 17 днів, як зазначено у наказі відповідача від 15 грудня 2021 року № 238.

Таким чином, загальна вислуга років позивача (календарна + пільгова) становить: календарна: 5 років 11 місяців 03 дні, пільгова: 4 роки 06 місяців 28 днів, загальна: 10 років 06 місяців 01 день.

Тобто, умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.

Зважаючи на те, що загальна вислуга років позивача станом понад 10 років, колегія суддів констатує наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, визначеної ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов