Справа № 420/11002/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Пироговська, 6, м. Одеса, 65044), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ООТЦКСП) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від позивача на виконання ухвали суду надійшла заява та позов до ООТЦКСП, третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправними дії ООТЦКСП, що полягають у відмові йому ОСОБА_1 , у підготовці і наданні до ГУ ПФУ оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку та виплати перерахованої пенсії;

- зобов`язати ООТЦКСП підготувати та подати до ГУ ПФУ довідки відносно нього ОСОБА_1 , про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 роки у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових випік грошового забезпечення та премії чинними станом на дату подання позову: процентна надбавка за вислугу років 45%, надбавка за ОПС 65%, надбавка за таємність 15%, премія 35%, для здійснення обчислення та перерахунку його - ОСОБА_1 , пенсії з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 та 01.01.2023 відповідно.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.06.2023 року до суду від позивача надійшла заява (вх.№ЕС/6523/23) про зменшення позовних вимог, посилаючись на розгляд вимог щодо видачі довідок за 2021,2022,2023 роки у справах №420/8139/23, №8140/23,№420/8138/23. В заяві позивач, посилаючись на ст.47 КАС України просив прийняти до розгляду заяву з наступними зменшеними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії ООТЦКСП, що полягають у відмові йому ОСОБА_1 , у підготовці і наданні до ГУ ПФУ оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку та виплати перерахованої пенсії;

- зобов`язати ООТЦКСП підготувати та подати до ГУ ПФУ довідки відносно нього ОСОБА_1 , про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових випік грошового забезпечення та премії чинними станом на дату подання позову: процентна надбавка за вислугу років 45%, надбавка за ОПС 65%, надбавка за таємність 15%, премія 35%, для здійснення обчислення та перерахунку його - ОСОБА_1 , пенсії з 01.02.2020 року.

Ухвалою суду від 28.06.2023 року прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог по справі №420/11002/23.

Частиною 13 ст.171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Дослідивши адміністративний позов суд дійшов висновку, що він поданий з порушенням вимог ст.161 КАС України.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правила регулювання строків звернення до суду має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Позивачем у змісті позову зазначено, що строк позовної давності до спірних правовідносин не застосовується.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом розглянута справа №380/14933/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, поданим до Львівського окружного адміністративного суду 20.10.2022 року, щодо оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає у невидачі довідок для перерахунку пенсії із 01.02.2020, із 01.01.2021 та із 01.01.2022 про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

У постанові від 12.04.2023 року Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі перерахунку пенсії, 1 січня відповідного року.

Верховний Суд також зазначив, що посилання позивача на отримання листа відповідача від 19.09.2022 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також ОСОБА_1, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, посилалась на день оприлюднення постанови Верховного Суду від 02.08.2022 року №440/6017/21, а саме 05.08.2022, який на його думку пов`язується із днем, коли особа дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів.

Верховний Суд з цього приводу визначив, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права та підстав для судового захисту, тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Таким чином по даній справі №420/11002/23 перебіг строку звернення до суду позивача з вимогами щодо видачі довідок про грошове забезпечення станом на 29.01.2020 слід обраховувати з січня 2020 року. Позивач звернувся до суду з позовом 15.05.2023 року, тобто встановлений КАС України шестимісячний строк звернення до суду позивачем пропущено.

Позивачем не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав необхідним залишити позов - без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та роз`ясняє, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду відповідно до вимог ст.123,161 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням поважних причин його пропуску.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року позов залишено без руху.

Представник позивача на виконання ухвали суду подала заяву про усунення недоліків, в якій просить поновити строк звернення до суду з позовом та визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його підготувати та подати до ГУ ПФУ довідки відносно ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 роки. Крім того до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.

Між тим, суд розглядає позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій та зобов`язати його підготувати та подати до ГУ ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року (прийнята заява про зменшення позовних вимог у зв`язку з розглядом судом інших вимог по іншим справам).

У заяві про усунення недоліків позову про поновлення строку Між тим, в заяві посилається на те, що необхідно керуватися не КАС України, а іншими Законами.

Зокрема. відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На думку представника, системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо). При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Відтак, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Проте суд не приймає до уваги мотиви викладені у заяві щодо не пропуску позивачем строку звернення до суду та встановлення інших строків звернення до суду в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки в заяві представник наводить положення закону про інші строки строки стосовно виплат пенсій, а не строків звернення до суду з позовом про захист порушений прав.

Крім того суд враховує, що Верховний Суд ухвалою по справі №380/17488/22 від 04.07.2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за відсутністю підстав для відступу від вказаної у справі №380/14933/22 правової позиції.

По справі №380/17488/22 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у підготовці та наданні до ГУ ПФУ у Львівській області довідок про розмір його грошового забезпечення станом на січень 2020 року, січень 2021 року, січень 2022 року, із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, для перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022 відповідно;

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідки про розмір його грошового забезпечення станом на січень 2020 року, січень 2021 року, січень 2022 року, обчисленого із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 для перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020, 01.02.2021, 01.02.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України, посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений постанові від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, яка подана ОСОБА_1 колегія суддів Верховного Суду встановила, що скаржник стверджує про необхідність відступлення від висновків ВС що викладені у постанові від 12.04.2023 року у справі №380/14933/22, де Суд зазначив, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження по справі №380/17488/22, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вказаної у справі №380/14933/22 правової позиції.

Таким чином, поданій справі №420/10940/23 суд вважає необхідним застосувати правовий висновок Верховного суду викладений у справі №380/14933/22.

У разі прийняття рішення по справі за позовом з пропущеним строком звернення до суду таке рішення судом апеляційної інстанції скасовується із залишенням позову без розгляду, про що свідчить, зокрема, практика П`ятого апеляційного адміністративного суду. Так, П`ятий апеляційний адміністративний суд на підставі правових висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.04.2023 року по справі №380/14933/22, залишає позовні заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з тотожними позовними вимогами (постанови від 05.09.2023 по справі №400/3045/23, від 12.09.2023 по справам №420/8932/23 та №420/10521/23).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч.3-4 ст.123 цього Кодексу.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд по цій справі №420/11002/23 дійшов висновку про відсутність у позивача поважних причин пропуску строку до суду з цим позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання видати довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2020 року, тому позов повинен бути залишений без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, клопотання позивача про витребування доказів підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Керуючись ст.122, 123, 161, 240, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної, третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській про визнання протиправними дії та зобов`язання підготувати та подати до ГУ ПФУ довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 року для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2020 року залишити без розгляду.

Повернути без розгляду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва