Справа № 380/4990/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокуСправа № 380/4990/23 пров. № А/857/8002/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Качмара В. Я.
суддів -Довгополова О. М.
Затолочного В. С.
при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові питання про ухвалення додаткового судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою адвоката Левицької Ірини Степанівни на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Левицьку І.С., звернувся до суду позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ) в якому просив:

визнати протиправними дії щодо перерахунку пенсії на підставі довідки від 01.07.2021 №1887 (далі - Довідка) з 82% до 70% сум грошового забезпечення;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі Довідки з 70% до 82% сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено.

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року вжито заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню адвокатом Левицькою І.С. вимог Закону в частині невиконання процесуальних обов`язків щодо реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі також ЄСІТС) в обов`язковому порядку (далі Окрема ухвала).

29 червня 2023 року за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу адвоката Левицької І.С. задоволено. Окрему ухвалу скасовано.

У липні 2023 року адвокатом Левицькою І.С. до суду апеляційної інстанції подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення в якій заявник просить винести додаткове рішення про стягнення судового збору у розмірі 2684 грн за подачу апеляційної скарги на Окрему ухвалу (далі Заява).

За змістом частин першої, п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частини третьої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне відмовити у задоволенні Заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (частина четверта статті 252 КАС).

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги адвокатом Левицькою І.С. сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн (квитанція від 05.05.2023 №26).

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС.

Частинами першою, другою, шостою та сьомою статті 139 КАС встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак вказані положення стосуються випадків задоволення позову і передбачають компенсацію витрат позивача за рахунок суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Разом з цим, закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень.

Зрештою у контексті відшкодування судового збору у статтях 139-142 КАС законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Водночас у даному випадку, адвокат Левицька І.С. не мала статусу ні позивача, ні відповідача, ні третьої особи. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для застосування статті 139 КАС та, як наслідок, відсутність підстав для розподілу понесених нею судових витрат.

Зрештою необхідно зауважити, що за змістом підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 321 КАС постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;.

Окрім того, що цей припис закону стосується розподілу судових витрат, у ньому також встановлена умова для цього розподілу, а саме: понесення судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Проте у цьому випадку не здійснювався перегляд справи у апеляційному суді, що є додатковим свідченням відсутності умов і підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником під час оскарження Окремої ухвали.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ні КАС, ні Закон України «Про судовий збір» не передбачають підстав для розподілу або повернення судового збору у випадку скасування судом апеляційної інстанції окремої ухвали суду першої інстанції, постановленої стосовно особи, яка не була учасником справи.

Вказані висновки апеляційного суду, узгоджуються із позицією щодо такого ж питання, яка викладена Верховним Судом в ухвалі від 14 липня 2021 року у справі №817/1337/18

За такого правового регулювання відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно судових витрат.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Левицької Ірини Степанівни про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 22 вересня 2023 року.