Справа № 320/4969/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4969/22 Головуючий у І інстанції - Головенко О.Д.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Василенка Я.М., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просила:

- визнати протиправними дії, що полягають у прийнятті рішення від 28.04.2022 № 32 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного перерахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 в одинарному обчисленні не менше ніж 21 рік 16 днів з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку у зоні відчуження Чорнобильської АЕС;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скасувати в повному обсязі рішення від 28.04.2022 № 32 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати призначити та виплачувати з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного перерахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 в одинарному обчисленні не менше ніж 21 рік 16 днів з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Позов обґрунтований тим, що Позивачка зверталася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 зі скороченням пенсійного віку, на що отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, яке вважає таким, що не відповідає вимогам закону, а своє право на призначення пенсії на пільгових умовах порушеним.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.04.2022 № 32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивачці правомірно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відзиву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до посвідчення від 08.06.2019 серії НОМЕР_2 (а.с. 34), Позивачка є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

25 квітня 2022 року Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 21-24).

Листом від 03 травня 2022 року № 1000-0212-8/39856 (а.с. 25) Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило Позивачку, що 28.04.2022 прийнято рішення № 32, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку, а також зазначено, що Позивачка набуде право виходу на пенсію за віком по Списку № 1 08.05.2028.

До вказаного листа було додано оскаржуване рішення від 28 квітня 2022 року № 32 (а.с. 26), прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28 квітня 2022 року № 32 протиправним, Позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1/-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливий для Позивачки, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на два роки понад передбачений цією статтею.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вік Позивачки який становить 45 років, є достатнім для призначення пенсії.

Враховуючи зазначене, та те що недосягнення Позивачкою 50-річного віку стало єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення, таке підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог виплачувати пенсію з урахуванням проведеного перерахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 в одинарному обчисленні не менше ніж 21 рік 16 днів з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, суд першої інстанції зазначив, що Відповідач відмовляючи Позивачці у перерахунку її пенсії вказав, що недосягнення нею 50-річного віку є єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення, тому спору щодо її виплати з урахуванням проведеного перерахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 в одинарному обчисленні не менше ніж 21 рік 16 днів з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, на час звернення Позивачки не існувало, відповідно, відсутні підстави вважати, що права Позивачки у зазначеній частині при здійсненні призначення пенсії будуть порушені.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII статтю 13 Закону № 1788-XII викладено в наступній редакції:

«Стаття 13. Пенсії за віком на пільгових умовах

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах…».

В даному випадку є діючими одночасно два Закони, котрі, відносно Позивачки, містять різні правила призначення пенсії за Списком № 1.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома Законами, а саме: п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ та п. 1ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1/-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;…».

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1/-р/2020 стаття 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 зазначила, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка:

- звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

- набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи та враховуючи суть позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що вона відповідає ознакам типової.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливий для Позивача, а не Закону № 1058.

На час звернення до Пенсійного фонду Позивачка не досягнула віку 45 років. Проте, в обґрунтування свого права на отримання пенсії на пільгових умовах Позивачка зазначила норми ч. 2 ст. 55 та ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, за приписами ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на два роки понад передбачений цією статтею. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01.01.2022. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Позивачка має право на пенсію, оскільки до неї мають бути застосовані приписи ст. 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо зменшення віку виходу на пенсію та порядку обчислення стажу роботи і пенсії, з чим погоджується і колегія суддів.

Оскільки недосягнення Позивачкою 50-річного віку було єдиною підставою для прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовлено Позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Відповідач відмовляючи Позивачці у перерахунку її пенсії вказав, що недосягнення нею 50-річного віку є єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення, тому спору щодо її виплати з урахуванням проведеного перерахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за Списком № 1 в одинарному обчисленні не менше ніж 21 рік 16 днів з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, на час звернення Позивачки не існувало, відповідно, відсутні підстави вважати, що права Позивачки у зазначеній частині при здійсненні призначення пенсії будуть порушені, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо адміністративного позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з паспорта громадянина України ОСОБА_1 , зареєстрованим місцем проживання Позивачки є: АДРЕСА_1 .

Як вже було зазначено раніше, 25 квітня 2022 року Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 21-24).

Листом від 03 травня 2022 року № 1000-0212-8/39856 (а.с. 25) Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило Позивачку, що 28.04.2022 прийнято рішення № 32, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку, а також зазначено, що Позивачка набуде право виходу на пенсію за віком по Списку № 1 08.05.2028.

До вказаного листа було додано оскаржуване рішення від 28 квітня 2022 року № 32 (а.с. 26), прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

Позивачка 25.04.2022 звернулася із заявою про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем її проживання - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Після реєстрації заяви Позивачки та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивачки та за результатами розгляду вказаної заяви прийнято оскаржуване рішення від 28 квітня 2022 року № 32 про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області лише прийнято від Позивачки документи та направлено останній копію оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, судом першої інстанції протиправно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушеного права Позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального права, тому наявні підстави для його скасування в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити Позивачці пенсію, ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог в даній частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити Позивачці пенсію, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишення без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в даній частині задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 25.04.2022 № 725, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Оксененко