Справа № 160/15863/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 31.05.2023 року; зобов`язати відповідача прийняти у позивача таку декларацію.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача, який попри припинення роботи посольства російської федерації в Україні та припинення консульського прийому громадян з початку збройної агресії російської федерації та наданням відповідних пояснень із приводу неможливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації послався на відсутність правових підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, вичерпний перелік яких визначений Законом України «Про громадянство України», тим самим перешкоджаючи позивачеві у реалізації права на набуття повноцінного громадянства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що чинним законодавством чітко зазначено, що саме є незалежною від особи причиною неотримання документу про припинення іноземного громадянства та чітко вказано, що особа має вчинити дії щодо виходу з громадянства, а саме звернутись до відповідного органу з клопотанням, враховуючи ненадання позивачем документів, які засвідчували б факт звернення до компетентного органу російської федерації з клопотанням про припинення громадянства російської федерації, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вважає, що діяло відповідно до вимог чинного законодавства.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач, будучи громадянкою РФ, отримав тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 з терміном дії до 04.06.2022 року та довідку №587/20 про реєстрацію особи громадянином України, на підставі ч.1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».
При цьому, позивачем взято зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації, виданим уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання нею з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації вона зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина до уповноваженого органу цієї держави (російська федерація).
Позивач, 31.05.2022 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства (датована 30.05.2023 року), в якій просив прийняти від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства, з посиланням на існування незалежних від неї причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства російської федерації.
В обґрунтування поважності причин подання відповідної декларації позивач зазначив, що у зв`язку з припиненням роботи посольства російської федерації в Україні припинення консульського прийому громадян з початку збройної агресії російської федерації, а також враховуючи, що внаслідок широкомасштабних воєнних дій проїзд на територію російської федерації є для неї неможливим, позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.
Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надано відповідь від 06.06.2023, в якій відповідач послався відсутність правових підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, вичерпний перелік яких визначений Законом України «Про громадянство України».
Вказана обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Статтею 1 цього ж Закону визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Відповідач наполягає, що цей перелік «незалежних від особи причин» є вичерпним, а тому правові підстави для прийняття від позивача декларації про відмову від іноземного громадянства відсутні.
Посилається, що неподання позивачем до міграційної служби документів, які засвідчують факт звернення до компетентного органу російської федерації з клопотанням про припинення громадянства цієї держави, унеможливлює подання декларації про відмову від іноземного громадянства до міграційної служби України.
Про суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими та нерозсудливими, адже є загальновідомим фактом повномасштабне воєнне вторгнення російської федерацію на територію України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3).
На сьогодні дія воєнного стану продовжена згідно з відповідними Указами Президента України.
У зв`язку зі збройною агресією та масованим вторгненням збройних сил РФ в Україну 24 лютого 2022 року були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією.
Це означає, що посольства та консульства РФ в Україні припинили свою діяльність.
Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), адже як в законодавстві України, так і в законодавстві РФ відсутнє правове регулювання процедури припинення громадянства (підданства) за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між відповідними державами.
Надані до суду докази також підтверджують про те, що позивач не зволікав у вчиненні дій, пов`язаних із надання до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації та неодноразового намагався вчинити ці дії.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача, що полягали у відмови в прийнятті від позивача декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.
Крім того, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту прав та законних інтересів, адже в своєму листі відповідач чітко вказав, що підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства визначені Законом України «Про громадянство України» та є вичерпними.
Таким чином, відповідач розглянув подану позивачем заяву по суті та дійшов висновку, що правові підстави для прийняття декларації відсутні.
Суд під час розгляду справи констатував поважність причин неотримання позивачем документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та протиправність відмови міграційної служби в прийнятті декларації про відмову від громадянства РФ, відтак належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідну декларацію.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу судом не встановлено з огляду на відсутність документів на підтвердження їх сплати та фактичного понесення. Натомість позивач не обмежений у праві наданні таких документів після судового розгляду.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 30.05.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти подану 30.05.2023 року ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три), 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна