Справа № 200/16377/21
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Справа№200/16377/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю сторін:

позивача - не з`явився

представника відповідача 1 - не з`явився

представника відповідача 2 -не з`явився

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним наказу, визнання неправомірною бездіяльність та стягнення одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2021 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:

визнати неправомірним наказ ДФС України від 24 вересня 2021 року №1343-о в частині визначення ОСОБА_1 в розмірі 4 роки вислуги років для виплати грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення;

визнати неправомірною бездіяльність ДФС України щодо відсутності відповіді на звернення громадянина ОСОБА_1 від 28.09.2021року на ім`я т.в.о. начальника управління роботи з персоналом ДФС України щодо перегляду вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги;

стягнути з ДФС України на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 років в сумі 42557,06 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він був прийнятий на службу до органів податкової міліції 06 грудня 1999 року.

З 23 квітня 2003 року був звільнений з органів податкової міліції за власним бажанням. Позивач 10 квітня 2015 року був прийнятий знову на службу до органів податкової міліції, звідки 14 січня 2016 року був звільнений за власним бажанням. В подальшому позивач був знову прийнятий 04 січня 2017 на службу до органів податкової міліції, звідки звільнений 27 вересня 2021 року. Вислуга років позивача на службі в податковій міліції складає 11 років 3 місяці та 16 днів. Під час проходження служби не мав жодних зауважень та дисциплінарних стягнень.

Наказом ДФС України від 24 вересня 2021 року № 1343-0 з 27 вересня 2021 року звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України майора податкової міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, Головного управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України, за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (13 змінами та доповненнями), що затверджене Постановою Кабінету міністрів Української PCP від 29.07.1991 №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (далі - Положення про службу).

28 вересня 2021 року відповідач ознайомив позивача із наказом про звільнення згідно із підпунктом «г» пункту 64 Положення про службу у зв`язку із скороченням штатів. В наказі № 1343 підтверджено розмір вислуги позивача, а саме вказано, що вислуга років позивача на 27 вересня 2021 року складає у календарному обчисленні- 11 років 03 місяці 16 днів, однак в подальшому в наказі №1343 вказано, що вислуга років для виплати грошової допомоги складає 4 (чотири) роки.

Не погоджуючись з розміром обрахованої вислуги років для виплати грошової допомоги, позивачем було надано заяву на ім`я тимчасово-виконуючого обов`язки начальника управління роботи з персоналом ДФС щодо перегляду вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги, зазначену у наказі №1343, у зв`язку з неодноразовим поновленням на службі в податковій міліції. Проте, позивач не отримав від відповідача відповіді та документів, що стали підставою для скорочення розміру вислуги років при обчисленні та виплаті грошової допомоги.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 18.01.2022 року.

Ухвалою суду від18.01.2022 року відкладено підготовче засідання на 03.02.2022 року.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 28.02.2022 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25 квітня 2022 року.

На засіданні Верховної Ради України 21 квітня 2022 року ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Наказом голови Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2022 року № 14/1-г у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року№ 2102-ІХ керуючись рішенням Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 року, відповідно ст. 602 Кодексу законів про працю України, ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі

Ухвалою суду від 27.06.2022 року відкладено підготовче засідання по адміністративній справі. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд». Вказано, що про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково відповідною ухвалою.

Ухвалою суду від 13 січня 2023 року запропоновано сторонам надати заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року повторно запропоновано Державній фіскальній службі України надати заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року замінено відповідача в адміністративній справі №200/16377/21, а саме - Державну фіскальну службу України () на Державну податкову службу України (43005393; відкладено підготовче судове засідання по справі №200/16377/21 на 26.06.2023 року.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року відкладено підготовче засідання на 04.07.2023 року.

Ухвалою суду від 04.07.2023 року залучено до участі у справі 200/16377/21 в якості другого відповідача Державну фіскальну службу України; відкладено підготовче засідання на 07.09.2023 року о 14 год. 30 хв.; витребувано у Державної фіскальної служби України додаткові докази.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 200/16377/21 до розгляду по суті на 14.09.2023 року.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частині даного рішення суду.

Згідно з вимогами частини п`ятої статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Станом на час розгляду справи відповідачами відзиву на позовну заяву не надано, про причини неподання відзиву на позовну заяву відповідачами суд не повідомлено.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач та представники відповідачів до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 24.09.2021 року №1343-о позивача звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України в запас Збройних сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) майора податкової міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби, 27 вересня 2021 року. Вислуга років на 27 вересня 2021 року у календарному обчисленні 11 років 03 місяці 16 днів. Наказано виплатити майору податкової міліції ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до статті 9 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (із змінами) у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вислуга років для виплати грошової допомоги складає 04 (чотири) роки.

28.09.2021 року позивач звернувся до т.в.о. начальника управління роботи з персоналом із заявою, в якій просив переглянути вислугу років для виплати одноразової грошової допомоги, зазначену в наказу №1343-о від 24.09.2021 р., у зв`язку з неодноразовим поновленням на службі в податковій міліції.

На вказаній заяві наявна відмітка про отримання, проте відповіді на вказану заяву позивачу відповідачем не надано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України №2262-ІІ встановлено особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України "Про розвідку".

Також відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Абзацами першим-четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги (абзаци п`ятий, сьомий пункту 10 Постанови № 393).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Постанови № 393).

Як вбачається з матеріалів справи згідно витягу із наказу від 16.09.2021 №0067-о/д вислуга років позивача в календарному обчисленні становить 13 років 02 місяці 10 днів.

З аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що військовослужбовці, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу (зазначеним в абзаці першому пункту 10 Постанови №393, а саме: військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки), які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що вказані норми права встановлюють певні умови, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.

Як свідчать відомості трудової книжки ОСОБА_1 позивач працював в органах податкової міліції у періоди: з 06.12.1999 року по 23.04.2003 року, з 10.04.2015 року по 14.01.2016 року, з 04.01.2017 року по 27.09.2021 року.

При цьому на момент звільнення з органів податкової міліції - 23.04.2003 року, 14.01.2016 року позивач не мав 10-ти років вислуги та у зв`язку з цим, не отримав одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Ці обставини не заперечуються сторонами.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи під час попередніх звільнень позивач права на отримання грошової допомоги при звільненні не набув і така допомога йому виплачена не була, відповідач цього факту не заперечує і не спростовує.

Суд зазначає, що вказаний в пункті 10 Постанови №393 виняток застосовується до даних спірних правовідносин, а тому позивач набув право на одноразову грошову допомогу при повторному звільненні, оскільки при попередньому звільненні у нього такого права не було.

Матеріалами справи встановлено, що позивач відповідно до наказу від 24.09.2021 року №1343-о «Про звільнення працівників податкової міліції» з 27 вересня 2021 року був звільнений в запас Збройних Сил України за п. 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів), вислуга років на 27 вересня 2021 року у календарному обчисленні 11 років 03 місяці 16 днів; вислуга років для виплати грошової допомоги склала 04 (чотири) роки.

Так, календарна вислуга років позивача на час його звільнення становила 11 років 03 місяці 16 днів та саме за 11 календарних років вислуги мала бути виплачена одноразова грошова допомога.

Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірним наказу ДФС України від 24 вересня 2021 року №1343-о в частині визначення ОСОБА_1 в розмірі 4 роки вислуги років для виплати грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Однак, суд не може взяти до уваги розрахунок позивача щодо суми, яка підлягає виплаті, оскільки нарахування суми грошового забезпечення належить до компетенції відповідача, суд не може підміняти функції інших органів, а тому вимога про стягнення 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік в сумі 42557,06 грн. не підлягає задоволенню.

При цьому, пункт 10 ч. 2 ст. 245 КАС України наділяє суд правом під час ухвалення рішення прийняти рішення про інший спосіб захисту, яке б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Використовуючи таке право, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби (з урахуванням проведених раніше виплат за 4 календарних роки служби).

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності ДФС України щодо відсутності відповіді на звернення громадянина ОСОБА_2 від 28.09.2021року на ім`я т.в.о. начальника управління роботи з персоналом ДФС України щодо перегляду вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 Закону № 393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96) .

28.09.2021 року позивач звернувся до т.в.о. начальника управління роботи з персоналом із заявою, в якій просив переглянути вислугу років для виплати одноразової грошової допомоги зазначену в наказу №1343-о від 24.09.2021 р. в зв`язку з неодноразовим поновленням на службі в податковій міліції. На заяві наявна відмітка про отримання заяви 28.09.2021 року співробітником ОСОБА_3 .

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Частиною першою статті 18 Закону №393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З аналізу положень Закону №393/96-ВР випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач - ДФС України розглянув звернення позивача та прийняв відповідне рішення.

Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання неправомірною бездіяльності ДФС України щодо відсутності відповіді на звернення громадянина ОСОБА_2 від 28.09.2021року на ім`я т.в.о. начальника управління роботи з персоналом ДФС України щодо перегляду вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 951,60 грн.

З урахуванням викладеного, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу у сумі 475,80 грн. (50 %) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним наказу, визнання неправомірною бездіяльність та стягнення одноразової грошової допомоги задовольнити частково.

Визнати неправомірним наказ Державної фіскальної служби України від 24 вересня 2021 року №1343-о в частині визначення ОСОБА_1 в розмірі 4 роки вислуги років для виплати грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення;

Визнати неправомірною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо відсутності відповіді на звернення громадянина ОСОБА_1 від 28.09.2021року на ім`я т.в.о. начальника управління роботи з персоналом ДФС України щодо перегляду вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України , місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська пл. 8) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби (з урахуванням проведених раніше виплат за 4 календарних роки служби).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська пл. 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 475 (чотириста сімдесят п`ять) гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 14.09.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.09.2023 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.А. Мозговая