Справа № 360/866/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 вересня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/866/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду та клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач, Адміністрація Держприкордонслужби) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непідготовці та неподанні до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для перерахунку пенсії позивачу з 01 лютого 2023 року;

2) зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку, ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2023 року.

Ухвалою від 14 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив.

Від відповідача 24 серпня 2023 року надійшов відзив, разом з яким подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що позивачем пропущено встановлений чинним законодавством строк звернення до адміністративного суду, а позовна заява не містить обґрунтованих обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійними істотними перешкодами, та труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом порушених своїх прав, та законних інтересів, та не подано заяви про поновлення пропущених строків із зазначенням поважних причин такого пропуску.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладені у постановах від 14 березня 2023 року в справі № 160/26351/21 та від 12 квітня 2023 року в справі № 380/14933/22, представник відповідача зазначає, що позивач про порушення свого права на перерахунок пенсії повинен був дізнатися, в тому числі і відсутність сформованої довідки, як складової в алгоритмі перерахунку, 1 січня відповідного року, оскільки грошове забезпечення військовослужбовців змінюється щороку з 1 січня у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отримання листа відповідача у відповідь на заяву позивача не змінює момент, з якого він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що позивач звернувся до суду з цим позовом 07 серпня 2023 року та оспорює дії відповідача, які полягають у не виготовленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року. Відтак позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 31 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

На виконання ухвали від 31 серпня 2023 року представником позивача 01 вересня 2023 року подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що станом на 01 січня 2023 року позивачу не було відомо про порушення його права на перерахунок пенсії в зв`язку зі зміною розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, оскільки позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 22 липня 2020 року тільки на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі № 360/2/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року. Пенсію позивач отримав тільки 05 липня 2023 року, тому не міг знати станом на 01 січня 2023 року про порушене право на її перерахунок. Про порушене право на перерахунок пенсії позивач дізнався тільки з 05 липня 2023 року та одразу звернувся до Адміністрації Держприкордонслужби за виготовленням та направленням до відповідного органу ПФУ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Ухвалою від 04 вересня 2023 року продовжено розгляд справи.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду та про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Частинами першою та четвертою статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша).

Абзацом першим частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга).

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом тим, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230). Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Тож позиція ЄСПЛ свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (Cornea v. the Republic of Moldova, заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції» (Tsalkitzis v. Greece, заява № 11801/04, пункт 44).

З матеріалів позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі № 360/2/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року, задоволено повністю позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ГУПФУ в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії; визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Кіровоградській області від 16 грудня 2022 року № 4810/9, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано ГУПФУ в Кіровоградській області призначити з 22 липня 2020 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі заяви від 28 квітня 2021 року та здійснити виплату заборгованості з пенсії за вислугу років.

Після призначення позивачу пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Держприкордонслужби із заявою від 05 липня 2023 року за виготовленням та направленням до ГУПФУ в Луганській області довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року за посадою, відповідною або аналогічною останній штатній посаді позивача, із зазначенням в такій довідці підвищеного посадового окладу та підвищеного окладу за військовим званням та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відповідь на що отримав лист відповідача від 05 серпня 2023 року № 11/В-9599-16889 з відмовою у виготовленні та направленні відповідної довідки.

До суду з цим позовом представник позивача звернувся 14 серпня 2023 року та заявив позовні вимоги щодо оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає у невидачі довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року для перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року.

Згідно із частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13 лютого 2008 року № 45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

Згідно із пунктом 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку № 45 видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій, визначених Порядком № 45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2023 року по справі № 380/14933/22 висловив позицію у подібних правовідносинах та вказав, що грошове забезпечення військовослужбовців змінюється щороку з 1 січня у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року. Крім того, Суд зазначив, що посилання позивача на отримання листа відповідача від у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Колегія суддів також вказала, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

В постановах від 29 червня 2023 року по справі № 500/4611/22 та від 04 липня 2023 року по справі № 380/17488/22 Верховний Суд зазначив, що не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції та від висновку, сформульованого у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22.

Враховуючи вищевказаний правовий висновок Верховного Суду, суд в ухвалі від 31 серпня 2023 року дійшов висновку, що представник позивача звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого абзацом першим частини другої статті 122 КАС України.

Оцінюючи обставини, на які посилається представник позивача як на поважні, суд враховує, що за наведених вище правових норм перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, підлягають вже призначені за цим Законом пенсії.

Відповідно до призначення пенсії згідно із пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб» за рішенням суду від 27 лютого 2023 року в справі № 360/2/23, яке набрало законної сили з 31 травня 2023 року, позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та здійснити захист порушеного права у судовому порядку.

Вказані обставини також свідчать, що порушення позивачем строку звернення з цим позовом до суду, встановленого абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, сталося з об`єктивно непереборних обставин та незалежних від волевиявлення позивача причин.

За встановлених обставин суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновити позивачеві такий строк.

Задоволення клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом, обумовлює відмову в задоволенні клопотання Адміністрації Держприкордонслужби про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Поновити Середі Ігорю Євгеновичу в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовити в задоволенні клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про залишення без розгляду позовної заяви Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяК.О. Пляшкова