Справа № 120/10476/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 вересня 2023 р. Справа № 120/10476/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 03.09.2007 рокуу отримує пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У зв`язку з досягненням позивачкою пенсійного віку відповідачем її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак при цьому розмір пенсійної виплати не був перерахований з урахуванням показника заробітної плати за три останні роки, що передують призначенню позивачці пенсії за віком, тобто за 2018-2020 рр.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із досягненням такого віку, пенсія має обраховуватись на підставі положень статті 40 вказаного Закону як вперше.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосування показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, під час переведення з одного виду пенсії на інший, та вказуючи, що така бездіяльність порушує її право на належне пенсійне забезпечення, звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Окремо зазначає, що чинним законодавством України, зокрема абзацом 3 частини 3 статті 45 Закону № 1058, передбачено застосування середньої заробітної плати за попередні роки перед зверненням за пенсією при її перерахунку лише в одному випадку, а саме при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, що після її призначення (попереднього перерахунку) особа продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу.

Оскільки позивачу було здійснено перерахунок пенсії одного виду зі зміною лише закону, за яким вона розраховувалась, підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2018-2020 р. відсутні.

За таких обставин представник відповідача позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.

Крім того, відповідач заперечує щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 03.09.2007 отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Досягнувши пенсійного віку 07.04.2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії ( з пенсії за вислугу років ) на інший вид пенсії ( за віком ).

07.04.2021 відповідачем переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VII від 09.07.2003 року.

Разом з тим, під час переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідачем при обрахунку пенсії застосовано осучаснений та проіндексований показник середньої заробітної плати ( доходу ), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, замість показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме за 2018-2020 роки.

Встановивши, що після переведення на новий вид пенсії розмір такої фактично не змінився, позивач звернулася за правовою допомогою і адвокатом в інтересах позивачки 25.10.2022 року на адресу відповідача було направлено запит щодо надання відомостей по пенсійній справі позивача.

Листом від 03.11.2022 р. відповідачем повідомлено представника позивача, що перерахунок пенсії позивачки під час переходу на пенсію за віком проведено відповідно до норм абз.2 ч. 3 ст. 45 Закону №1058-VII, в саме: застосовано осучаснений та проіндексований показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Вважаючи бездіяльність відповідача по незастосуванню показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, частина 3 статті 45 Закону №1058-IV вказує, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частина 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Однак, у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Аналогічного висновку дотримується Сьомий апеляцій адміністративний суд у постановах №120/10796/21-а від 29 листопада 2021 року, №560/2952/21 від 13 вересня 2021 року та №120/12420/21-а від 22 березня 2022 року.

Суд звертає увагу, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що не заперечується учасниками справи, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що регламентовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а, від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, від 13.12.2018 у справі № 185/860/17, від 06.02.2019 у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-ІV.

Як свідчать матеріали справи, для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернулась 07.04.2021 року, досягнувши пенсійного віку, відтак відповідач мав призначити позивачці пенсію, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки.

В той же час суд зазначає, що в даному випадку відповідачем не допущено бездіяльність, оскільки позивача за її заявою переведено на інший вид пенсії, однак, при цьому відповідачем протиправно не було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", осучасненого та проіндексованого показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то остання, як похідна, підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з 07.04.2021 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, тобто за 2018-2020 роки, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між Адвокатом Балтаком О.О. та Братіцел Т.В. (далі Замовник) укладено договір про правову допомогу №01-28/11/22 від 28.11.2022 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 2.1 цього Договору виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику комплекс юридичних послуг згідно чинного законодавства щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними та зобов`язання вчинити дії: юридичний аналіз документів та консультування; підготовка, підписання та подання позовної заяви, відповіді на відзив, підготовка, підписання та подання інших процесуальних та інших документів у справі за позовом Замовника до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Представництво інтересів Замовника у Вінницькому окружному адміністративному суді під час судового розгляду справи за позовом Замовника до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Виконавець зобов`язується надати послуги передбачені в п. 2.1 Договору в обсягах та порядку, передбачених Договором (п. 2.2 Договору).

Замовник зобов`язується оплатити послуги, передбачені в п. 2.1 Договору.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що вартість послуг по Договору становить 5000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат стороною позивача також надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, квитанцію до прибуткового ордеру №01 від 28.11.2022 р.

Так, згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат на правничу допомогу адвокатом надано наступні послуги:

- юридичний аналіз наданих документів - 1 година;

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи, аналіз судової практики в спірних правовідносинах - 1 година;

- підготовка та подання процесуальних документів по справі: 1) позовна заява, складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи; 2) пояснення на відзив відповідача (в примітках зазначено, що це витрати, у зв`язку із розглядом справи, які сторона очікує понести); 3) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (в примітках зазначено, що це витрати, у зв`язку із розглядом справи, які сторона очікує понести) - 6 годин.

Разом 8 годин. При цьому у вказаному розрахунку зазначено, що година роботи Адвоката оплачується у розмірі 625,00 грн. Отже, оплата витрат на правову допомогу складає 5000,00 грн ( 625 грн * 8 год ).

Оцінюючи кількість витраченого часу, надані адвокатом послуги та їх вартість, суд враховує, що дана справа не є справою значної складності та у зв`язку із наявністю судової практики у цій категорії справ, не потребує такої кількості годин часу, як зазначено представником позивача, для надання вищезазначених послуг. Суд вважає, що 5 годин є обґрунтованим часом, який необхідний для надання відповідних послуг в рамках правової допомоги позивачу в цій справі.

При цьому, суд також зазначає, що певні послуги, зазначені в змісті витраченого часу, фактично не надавались в рамках цієї справи ( пояснення на відзив відповідача ).

Відтак, виходячи із вартості однієї години роботи адвоката - 625,00 грн, обгрунтовані витрати на правничу допомогу в цій справі складають 3125 грн. (5 год. х 625 грн.). Саме така сума, на думку суду, відповідатиме критеріям обгрунтованості, розумності, співмірності та справедливості.

Враховуючи наведене, а також клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд доходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3125 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", осучасненого та проіндексованого показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати з 07.04.2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, тобто за 2018-2020 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3125,00 грн. (три тисячі сто двадцять п"ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна