Справа № 465/3726/23
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Ковальському Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 року ОСОБА_1 , в особі свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.2 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі закрити, та стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою поліцейського 4 батальйону 3 роти УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мацули О.Р. серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року притягнуто до адміністративної відповідності. ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

В постанові зазначено, що 15.05.2023 року о 12.30 год. у м. Львові вул. залізнична-Чернівецька водій керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, а саме, рухаючись в лівій смузі здійснив поворот праворуч при дозволеному тільки прямо і ліворуч та в ході перевірки документів у водія відсутнє посвідчення водія відповідної категорії на право керування ТЗ, чим порушив п.2.1.а ПДР.

Винесену постанову вважає незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з тим, що право керувати ТЗ позивач має з 1996 року, та не позбавлений цього права, а тому просить її скасувати.

Позивач зазначає, що 15.05.2023 року близько 12.30 год. він кер4ував автомобілем Toyota Camry НОМЕР_1 , через неуважність дійсно не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, тобто, рухаючись в лівій смузі, здійснив поворот праворуч при дозволеному тільки прямо і ліворуч.

У зв`язку з цим, автомобіль зупинено працівниками поліції. На вимогу останніх, ОСОБА_1 надав їм своє водійське посвідчення. Після того, як поліцейські перевірили його у базі даних, повідомили, що документ не відповідає вимогам закону (не внесено в базу/зареєстрований за іншою особою).

На що позивач пояснив, що право керування транспортним засобом після здачі іспитів отримав ще у 1996 році. У 2006 році звернувся для зміни водійського посвідчення нового зразка. Позивач не виключає, що при заміні документа суб`єкт, що здійснював заміну, допустив недбалість у вигляді не внесення документу у базу даних або внесення неправильних даних. Крім цього, пояснює, що при попередніх перевірках водійського посвідчення у період з 2021 року до 15.05.2023 року жодних зауважень від працівників поліції не надходило. Так, зміст правопорушення викладено в постанові суперечливо, тобто і у відповідно до вимог ч.1 ст. 126 КУпАП і у відповідності до вимог ч.2 ст. 126 КУпАП.

Позивач вказує, що працівником поліції не додано до постанови жодних доказів того, що він є особою, яка не має право керування таким транспортним засобом, тобто не надано доказів того, що він не отримував посвідчення водія, чи отримане ним посвідчення водія не містить відповідної категорії, що дає право керувати відповідним транспортним засобом.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.05.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року.

Розгляд справи встановлено здійснювати за правилами, передбаченими ст. 286 КАС України.

Призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

27.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, відповідно до якого просять суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Так, відповідач вказує, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 ЗУ «Про дорожні рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4. ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно із ПДР України знак 5.16 є інформаційно-вказівним знаком, який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Позивач не заперечує того, що не виконав вимогу даного знаку.

Пункт 2.4.а ПДР України зазначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 правил дорожнього руху:

- посвідчення на право керування ТЗ відповідної категорії;

- реєстраційний документ на ТЗ;

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

на вимогу інспектора позивачем було пред`явлено необхідні документи, в тому числі посвідчення водія. після перевірки через системи ІПНП даного посвідчення, за серією та номером документа виявилось, що воно належить іншій особі, а за ПІБ позивача відсутня будь-яка інформація, щодо наявності у останнього посвідчення водія.

Окрім того, Залізничним районним судом м. Львова (справа №462/4723/23) ухвалено вирок, яким встановлено, що позивач 15.05.2023 року керуючи автомобілем марки Toyota Camry, будучи завідомо обізнаним про те, що він не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія з правом керувати транспортними засобами категорії «В» і що таке є підробленим, умисно використав підроблений документ, надавши його на законну вимогу працівників патрульної поліції на підтвердження права керування транспортн6пим засобом відповідної категорії.

Тобто факт керування транспортним засобом позивачем, як особою, яка не має права керування, є належно підтвердженим.

Аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності.

01.08.2023 року на електрону пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме водійські права, отримані позивачем в ОАЄ 28.11.2015 року та Звіт внутрішнього тестування студента підтверджують право ОСОБА_1 керувати транспортними засобами відповідно ї категорії.

03.08.2023 року 01.08.2023 року на електрону пошту суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, а саме останній посилається на те, що Президією ВР УРСР 25.04.1974 року ратифіковано Конвенцію про дорожній рух, що укладена 08.11.1968 року, стороною якої, серед інших є ОАЕ.

Таким чином, отримання позивачем 28.11.2015 року водійських прав у ОАЕ підтверджують його право керувати транспортними засобами відповідної категорії і на території України.

Крім цього, параграфом 1 Меморандуму про взаєморозуміння між Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством внутрішніх справ Об`єднаних Арабських Еміратів про взаємне визнання та обмін національних посвідчень водія, вчинений 14.02.2023 р., затверджений КМУ від 09.06.2021 р. №597 встановлено, що з метою виконання цього Меморандуму дійсні національні посвідчення водія, видані компетентними органами держави кожної сторони відповідно до їх національного законодавства, визнаються іншою стороною, якщо власники таких посвідчень водія не проживають в державі іншої сторони.

Вирок суду у справі 462/4723/23 на який посилається відповідач у відзиві не підтверджує відсутність в позивача права на керування ТЗ.

Використання 15.05.2023 року позивачем підробленого документу не підтверджує відсутність в нього права керування транспортним засобом, оскільки право на керування транспортним засобом відповідної категорії ОСОБА_1 отримав у 1996 році в Україні та в 2015 році в Об`єднаних Арабських Еміратах.

Крім цього, постанова про накладання адміністративного стягнення винесена 15.05.2023 року, тобто до винесення вироку у справі 462/4723/23 та набрання ним чинності.

таким чином, відповідачем не доведено, що позивач є особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тобто не надано доказів того, що він не отримував посвідчення водія, чи отримане ним посвідчення водія не містить відповідної категорії, що дає право керувати відповідним транспортним засобом, натомість позивачем доведено протилежне.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача та його представника надійшли заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу у його відсутність, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 15.05.2023 серії ЕАС №6995823, складеної інспектором старшим лейтенантом поліції Мацулою О.Р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 3400 грн.

Згідно постанови - 15.05.2023 о 12 год. 30 хв. м. Львів, вул. Залізнична-Чернівецька, водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, а саме рухаючись в лівій смузі здійснив поворот праворуч при дозволеному тільки прямо і ліворуч та в ході перевірки документів у водія відсутнє посвідчення водія відповідної категорії на право керування ТЗ, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За положеннями ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 79 КАС України докази у справі подають учасники справи безпосередньо до суду.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у постанові, представником відповідача надано СD-R диск про обставини вчиненого правопорушення за участю ОСОБА_1 .

Судом досліджено відео запис, який надано представником відповідача, з якого вбачається, що позивач керував транспортним засобом Toyota Camry НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського надав посвідчення водія українського зразку. В ході перевірки поліцейськими встановлено, що посвідчення має ознаки підробки, та викликано оперативну групу. Також, позивачем було надано пояснення, що в нього є закордонне посвідчення водія, але на вимогу працівника поліції надати його, пояснив, що з собою його не має, воно вдома, та отримував його в ОАЕ. (clip-5)

Матеріалами справи встановлено, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2023, який набрав законної сили, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: - за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно вироку ОСОБА_1 , зокрема, визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Також, вироком встановлено, що ОСОБА_1 в червні 2022 року перебуваючи у місті Львові, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, через мережу «телеграм» домовився за грошову винагороду в розмірі 6000 грн. про виготовлення на своє ім`я водійського посвідчення з метою його використання, після чого передав невстановленій досудовим розслідуванням особі фотографію та його персональні дані, необхідні для виготовлення вказаного посвідчення, тобто вступив пособником у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією і який надає права. У подальшому, невстановленою особою виготовлено бланк посвідчення водія на імя ОСОБА_1 з правом керувати транспортними засобами категорії «В», бланк якого згідно із висновком експерта виготовлений не поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення типових документів та не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу та виконано термодруком з використанням термопринтера.

Твердження позивача, що він є особою, яка має право керування транспортними засобами, оскільки має посвідчення водія, яке видано йому ОАЕ 28.11.2015 року, суд не бере до уваги, оскільки працівнику поліції при складанні протоколу позивачем не було надано доказів того, що станом на 15.05.2023 року він мав право керування транспортним засобом.

Посилання на Меморандум про взаєморозуміння між Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством внутрішніх справ Об`єднаних Арабських Еміратів про взаємне визнання та обмін національних посвідчень водія від 14.02.2021 року, який набрав чинності 01.10.2021 року є помилковим, оскільки в параграфі 1 вказано, що з метою виконання цього Меморандуму дійсні національні посвідчення водія, видані компетентними органами держави кожної Сторони відповідно до їх національного законодавства, визнаються іншою Стороною, якщо власники таких посвідчень водія не проживають в державі іншої Сторони.

Проте, при досліджені відео диску позивачем вказано, що він проживає в Україні, має паспорт громадянина України у виді книжечки, та закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_2 , будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач є громадянином ОАЕ матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6995823 від 15.05.2023 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівський області, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Мартьянова С.М.