Справа № 420/11070/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Носач В.О.

За участю сторін:

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: Заславського В.М.

Представника відповідача: Сокуренко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №122 о/с щодо звільнення зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 11 липня 2022 року, або на рівнозначній посаді слідчого підрозділу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.07.2022 року по день фактичного поновлення на роботі;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона проходила службу на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. У період з 28.06.2022 року по 13.07.2022 року позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідною медичною довідкою.

При цьому 11 липня 2022 року їй на мобільний телефон зателефонувала особа, яка представилась інспектором кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області та запропонувала їй посади дільничного офіцеру. При цьому позивач від вказаних посад не відмовлялась, а лише повідомила про перебування на лікарняному.

Разом з тим, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №122 о/с позивача на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів було звільнено зі служби в поліції.

ОСОБА_1 зазначений наказ вважає протиправним, оскільки вона не відмовлялась від подальшого проходження служби в поліції.

Ухвалою суду від 29.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

19.09.2022 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 64-72), з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, та зазначає, що 02.05.2022 року був виданий наказ Національної поліції України №291 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», відповідно до якого у відділенні поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 1 посаду старшого слідчого та 6 посад слідчих слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. Окрім того, у відділенні поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 1 посаду старшого дізнавача сектору дізнання, 2 посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції та 4 посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

11.05.2022 року позивача було письмово попереджено про наступне звільнення та ознайомлено з наказом НПУ від 02.05.2022 року №291. При цьому позивачу пропонувались вакантні посади, які є рівнозначними її посаді, від яких ОСОБА_1 відмовилась, про що свідчать її особисті підписи.

З огляду на зазначене наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №1222 о/с щодо звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

12.12.2022 року, 27.12.2022 року, 05.07.2023 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких учасниками справи були надані до суду відзив на адміністративний позов, відповідь на відзив, додаткові письмові докази ти висловлені власні правові позиції щодо суті спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року провадження у справі було зупинено та в подальшому поновлено 05.07.2023 року.

05.07.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 13.09.2023 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, та просили їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов та наполягав, що оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом у справі встановлено наступне.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.01.2022 року №180 о/с (а.с. 29, 232-233) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 статті 65 ЗУ «Про Національну поліцію» було призначено слідчим слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

02.05.2022 року був виданий наказ Національної поліції України №291 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», відповідно до якого у відділенні поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 6 посад слідчих слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 83).

11.05.2022 року позивача було письмово попереджено про наступне звільнення та ознайомлено з наказом НПУ від 02.05.2022 року №291, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 74 зворотня сторінка).

08.07.2022 року ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області рапорт, в якому зазначила, що у зв`язку із організаційно-штатними змінами в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області вона згодна на призначення на запропоновану їй посаду слідчого слідчого відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 206).

При цьому, як вбачається з доповідної записки т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Одеській області Лимара М. на ім`я начальника ГУНП в Одеській області від 11.07.2022 року (а.с. 202-204), управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області 04.07.2022 року було направлено листа до Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо перспективи працевлаштування позивача у ввіреному їм управлінні.

05.07.2022 року в кабінеті начальника відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 було запропоновано посади слідчого, які входять до складу Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. При цьому позивачем було подано рапорт на посаду слідчого слідчого відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

08.07.2022 року до канцелярії управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов рапорт позивача, на якому заступником начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області та начальником відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області було проставлено резолюцію «заперечую».

Також у доповідній записці також вказано, що у зв`язку із вищевикладеним 08.07.2022 року позивачу було запропоновано інші вакансії, а саме:

?- дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області;

??- дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Водночас від вказаних вакансій позивач відмовилась і 08.07.2022 року і 09.07.2022 року.

11.07.2022 року працівниками Головного управління Національної поліції в Одеській області було складено акт №9/4057 (а.с. 205) про відмову старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від призначення на запропоновані їй посади у зв`язку з реалізацією наказу Національної поліції України №291 від 02.05.2022 року.

Як вбачається із вказаного акту старшим інспектором відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області підполковником поліції Борщенко Іриною Іванівною , 11 липня 2022 року в 12 год. 10 хв. було зателефоновано старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та запропоновано призначення на вакантні посади, а саме:

?- дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області;

??- дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Під час телефонної розмови старший лейтенант поліції ОСОБА_1 від призначення на вказані посади відмовилась.

Також старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у разі не призначення її на посаду до 11 липня 2022 року вона буде звільнена зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №1222 о/с позивача на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів було звільнено зі служби в поліції (а.с. 21, 92). Підставою видання зазначеного наказу вказано: наказ Національної поліції України від 02.05.2022 року №291 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», попередження про можливе наступне звільнення ОСОБА_1 від 11.05.2022 року, подання начальника відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року та акт від 11 липня 2022 року №9/4057 про відмову.

Зазначений наказ було направлено позивачу засобами поштового зв`язку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивач у періоди з 28.06.2022 року по 13.07.2022 року та з 14.07.2022 року по 28.07.2022 року перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с. 35, 36).

Не погоджуючись із зазначеним наказом від 11 липня 2022 року №1222 о/с, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві.

При цьому судом під час розгляду справи з листа ГУНП в Одеській області від 11.01.2023 року №9/238 (а.с. 195) було встановлено, що по посаді, з якої була звільнена позивач, а саме слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, граничне спеціальне звання є «старший лейтенант поліції», а рівнозначними цій посаді є посади слідчого, дільничного, інспектора, оперуповноваженого, інженера, психолога.

З переліку некомплекту територіальних, окремих підрозділів та підрозділів апарату ГУНП в Одеській області (а.с. 196-201), наданого також відповідачем до суду, некомплект територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області за період з 11.05.2022 року по 11.07.2022 року, по вакансіям, які є рівнозначними посаді позивача становив:

- в Одеському районному управлінні поліції №1 - 16 вакансій;

- в відділі поліції №1 (Малиновський) ОРУП №1 - 5 вакансій;

- в відділі поліції №2 (Приморський) ОРУП №1 - 8 вакансій;

- в відділі поліції №3 (Суворівський) ОРУП №1 - 2 вакансії;

- в відділі поліції №5 (Шевченківський) ОРУП №1 - 1 вакансія;

- в відділі поліції №2 (Хаджибеївське) ОРУП №1 - 1 вакансія;

- в Одеському районному управлінні поліції №2 - 7 вакансій;

- в відділі поліції №1 (Чорноморськ) ОРУП №2 - 3 вакансії;

- в відділі поліції №2 (Усатове) ОРУП №2 - 3 вакансії;

- в відділі поліції №4 (Южний) ОРУП №2 - 2 вакансії;

- в секторі поліцейської діяльності №2 (Саврань) ВП №1 Подільського РУП - 1 вакансія;

- в відділенні поліції №1(Балта) Подільського РУП - 1 вакансія;

- в Березівського районному відділені поліції - 3 вакансії;

- в відділенні поліцейської діяльності №1 (Миколаївка) Березівського РВП - 1 вакансія;

- в відділенні поліцейської діяльності №1 (Іванівка) Березівського РВП - 2 вакансії;

- в Білгород-Дністровському районному відділі поліції - 8 вакансій;

- в відділенні поліцейської діяльності №1 (Сарата) Б-Дністровського РВП - 1 вакансія;

- в Болградському районному відділі поліції - 9 вакансій;

- в відділенні поліції №1 (Арциз) Болградського РВП - 5 вакансій;

- в відділенні поліції №2 (Тарутине) Болградського РВП - 1 вакансія;

- в Ізмаїльському районному відділі поліції - 17 вакансій;

- в відділенні поліції №2 (Рені) Ізмаїльського РВП - 1 вакансія;

- в Роздільнянському районному відділі поліції - 3 вакансії;

- в відділенні поліції №1 (Великомихайлівка) Ізмаїльського РВП - 3 вакансії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши заяви по суті справи та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами частини 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Нормами спеціального законодавства, а саме статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Згідно положень наказу Національної поліції України наказ НПУ від 04.12.2015 року №142 посади оперуповноваженого, дізнавача, спеціаліста-криміналіста, слідчого, інспектора, інженера, психолога, референта, юрисконсульта головних управлінь Національної поліції, управлінь, відділів, відділень поліції мають граничне спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом №580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, суд вважає, що в цьому випадку слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Статтею 49-2 КЗпП України врегульовано, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації.

Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 року у справі №814/2551/16, проаналізувавши норми Закону №580-VIII та КЗпП України, зробив такий правовий висновок: «З системного аналізу частини 3 статті 68 Закону №580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Відтак, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад, з врахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів».

У постанові від 16.12.2021 року Верховний Суд у справі №380/1857/20 за подібними правовідносинами висловив таку позицію.

За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 травня 2023 року по справі №160/2868/20, від 11 червня 2020 року у справі №826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі №826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі №821/595/16.

Така правова позиція викладена також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 (П/9901/310/18).

Правовий висновок, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення, міститься в постановах Верховного Суду, зокрема, від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи 08.07.2022 року ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області рапорт, в якому зазначила, що у зв`язку із організаційно-штатними змінами в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області вона згодна на призначення на запропоновану їй рівнозначну посаду слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При цьому як вбачається з доповідної записки т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Одеській області Лимара М. 08.07.2022 року до канцелярії управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області заступником начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області та начальником відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області було проставлено резолюцію на рапорті позивача «заперечую».

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, ОСОБА_1 проходила службу в органах МВС та в подальшому Національної поліції України (а.с. 37-38) з 2005 року та до моменту звільнення у 2022 році на слідчих посадах (помічник слідчого, слідчий, старший слідчий). При цьому, як зазначила позивач, вона у зв`язку із скороченням штатів бажала продовжити службу в органах ГУНП саме на слідчих посадах, однак на запропоновану посаду слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області її призначено не було, а інші дві посади, які їй пропонували, не відповідали напрямку її професійній діяльності та вона на призначення на ці посади згоди не надавала. При цьому будь яких інших посад у зв`язку із скороченням штатів ГУНП в Одеській області їй запропоновано не було.

У судовому засіданні представник відповідача не надав пояснень щодо наявності обґрунтованих підстав, за яких позивачу було відмолено у призначенні на посади, які їй попередньо пропонувались (зокрема, слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області), та щодо яких останньою було надано згоду на призначення.

Крім того, відповідачем не заперечувалось, що ОСОБА_1 не пропонувались всі інші наявні вакантні посади (які значились у списку некомплекту територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області та серед яких також є слідчі посади), які є рівнозначними її посаді та на які вона могла би бути працевлаштована. Жодних доказів або обґрунтувань, з яких такого не було зроблено ГУНП в процесі процедури проведення організаційних заходів (зокрема, наявності інших осіб з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності для призначення на вакантні посади), представником відповідача до суду не надано та в судових засіданнях не зазначено.

Посилання відповідача у поданні від 11.07.2022 року (а.с. 83 зв.ст.-84) про звільнення позивача з займаної нею посади на те, що ОСОБА_1 за час проходження служби характеризувалась посередньо, була не здатна своєчасно виконувати поставлені керівництвом завдання та т.і., на думку суду, не свідчить про обґрунтованість оскаржуваного позивачем наказу, оскільки зазначені підстави могли бути підставою для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а ні звільнення її з підстав, визначених п. 4 ч.1 ст. 77 ЗУ №580-VIII. При цьому, як вбачається з листа УКЗ ГУНП в Одеській області №9/58аз від 17.04.2023 року ОСОБА_1 у 2022 році до дисциплінарної відповідальності не притягувалась (а.с. 231).

На думку суду, запропонування позивачу лише двох посад, а саме дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, від яких позивач відмовилась, не може бути свідченням дотримання суб`єктом владних повноважень процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів, без пропонування позивачу всі наявних вакансій.

На думку суду, у даному спорі, суб`єкт владних повноважень порушив принцип захисту обґрунтованих сподівань, який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як приклад, слід зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, де вказано, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть. Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

За такого правового регулювання суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ від 11 липня 2022 року №1222 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню,

За приписами частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до статті 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №804/958/16 зазначено, що з аналізу статті 235 КЗпП України вбачається, що у разі встановлення незаконного звільнення суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме, суд може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі № 640/21065/18, від 27.04.2021 року у справі № 826/8332/17, від 31.05.2021 року у справі № 840/3202/18, від 20.01.2021 року у справі №640/18679/18, від 25.02.2021 року у справі № 820/292/17.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 77 Закону № 80 днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення; день звільнення вважається останнім днем служби.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, тобто на посаді, з якої її було звільнено, з 12.07.2022 року.

В іншій частині, а саме поновленні позивача на іншій рівнозначній посаді слідчого підрозділу, позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наведені вище обґрунтування.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи (пункт 32 Пленуму).

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Так, згідно з вимогами пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку №100).

У пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається з довідки, виданої Головним управління НПУ в Одеській області від 20.09.2022 року №602 (а.с. 91), сума заробітної плати позивача за травень та червень 2022 року (2 місяці, що передують події, з якої пов`язаний перерахунок) складає 32 037,99 грн. При цьому кількість календарних днів за травень та червень 2022 року складає 61.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 525,21 грн. (32037,99 грн. / 61 день) за 1 календарний день.

Період вимушеного прогулу позивача складає 429 календарних днів та обраховується з наступного дня після звільнення позивача з посади, а саме з 12.07.2022 року по 13.09.2023 року включно (день прийняття рішення суду про поновлення позивача на роботі)

У зв`язку із чим розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 225 315,09 грн. з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів підлягає негайному виконанню.

Інші посилання учасників справи покладені в обґрунтування правових позицій не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-а) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №1222 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити з 12.07.2022 року ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2022 року по 13.09.2023 року включно у загальному розмірі 225 315,09 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч триста п`ятнадцять гривень дев`ять копійок) з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 22 вересня 2023 року.

Суддя О.В. Білостоцький