Справа № 480/7069/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2023 року Справа № 480/7069/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику осіб в приміщенні суду м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.07.2023.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач здійснювала догляд за дитиною, яку було визнано дитиною з інвалідністю з дитинства. Дитини позивача померла у віці 3 років від тяжкої хвороби. Батько дитини надав відповідну заяву в якій відмовляється із отримання дострокової пенсії за віком як батько дитини з інвалідністю.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у відповідачів документи з пенсійної справи позивача.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлений належним чином про розгляд справи, у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які виховали дітей до шестирічного віку, а враховуючи те, що дитина позивача померла у віці 3-х років, позивач не має права на призначення дострокової пенсії.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомлений належним чином про розгляд справи, правом надання відзиву на адміністративний позов відповідач не скористався, надано копію з електронної пенсійної справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 11.01.2008 зроблено відповідний актовий запис за №01, що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.01.2008 (серія НОМЕР_1 ).
Відповідно до медичного висновку №78/481 від 12.11.2008 ОСОБА_2 мав захворювання, яке відповідає розділу ХІХ п. 3 п.п. 3.2 «Переліку медичних показань, які дають право на одержання допомоги на дітей інвалідів з дитинства у віці до 18 років», затвердж. Наказом МОЗ від 08.11.2001 за №454/471/516. Зазначено, що висновок дійсний до 02.01.2026, дата перегляду 02.12.2025.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 3 років помер, про що в Книзі реєстрації смертей 14.06.2011 зроблено відповідний актовий запис за №14, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.06.2011 (серія НОМЕР_2 ).
Відповідно до висновку ЛКК КНП ОМР «ОМЦПМСД» від 12.06.2023 №115/1018 дитина ОСОБА_2 по своєму захворюванню мав право на інвалідність до 6-ти річного віку, що хвороба входить в «Перелік медичних показань, що дають право на одержання соціальної пенсії на дітей-інвалідів віком до 18-ти років», затвердж. Наказом МОЗ, МП і СП, Мін.Фін.України від 08.11.2001 за №454/471/516.
15.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу пенсійного фонду із заявою про дострокове призначення їй пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховується наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення « (далі Закон № 1788-XII) жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України ««Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» (далі Закон № 1058-ІV), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше 5 років.
Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що діючим законодавством не визначено такої умови для призначення дострокової пенсії, як виховання саме до досягнення шестирічного віку дитини з інвалідністю, а передбачено лише наявність у матері статусу матері особи з інвалідністю, враховуючи наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, на яки посилається позивач в адміністративному позові, передбачено, що жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Таким чином зазначеною нормою також передбачено умова віку, до якого жінка повинна виховати дитину з інвалідністю. Так, передбачено, що це є «матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до досягнення зазначеного віку», а «зазначений вік» у пункті 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV визначений «виховали їх до шестирічного віку».
Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали дитину з інвалідністю до шестирічного віку. За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання саме до шестирічного віку дитини - інваліда з дитинства.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 по справі №330/2181/16-а (2-а/330/36/2016) провадження № 11-1060апп18 також зробила висновок, що визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є виховання до шестирічного віку дитини - інваліда з дитинства.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що п. 2.18 Порядку № 22-1 не суперечить положенням ст. 17 Закону № 1788-XII та ст. 26, абз. 4 п. 3 розд. VIII «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, оскільки не встановлює та/або не змінює механізм призначення такого виду пенсії.
Для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, а також обов`язкова умова, як виховання такої дитини до шести років, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Непрямим підтвердженням цього є встановлена ч. 6 ст. 179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем.
Підсумовуючи зазначене вище, за таких обставин позивач не має права на призначення дострокової пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю, оскільки вона не здійснювала виховання до шестирічного віку дитини - інваліда з дитинства, а здійснювала таке виховання до трирічного віку дитини - інваліда з дитинства.
Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень при прийнятті спірного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета